stancija je kod crvenog Korala crvena, samo su pipala od poje- 

 dinih individa biela. Pipala su osim toga kod Korala listnata i 

 perasto razgranjena, a dolaze u broju 8. Ne trebamo ni spomi- 

 njati, da su si Korali ovaj nutarnji vapneni skelet crvene boje 

 sami izlučili. Kod Korala su ali pojedini individi obično vrlo sitni, 

 dočim su Aktinije razmjerno mnogo veće. 



Aktinije su dosta velike, s toga je i gibanje njihovih hva- 

 tala, raztezanje i stezanje čitavoga tiela kao i hranitba lako za- 

 mjetljiva. Ne tako Korali. Stablo je pričvršćeno i u cielosti ne 

 gibivo, ono što se giblje, naime pojedini individi, ti su vrlo sitni, 

 te se lako i ne opažaju. To je i razlog, zašto nisu korali i njim 

 slične životinje dugo bile smatrane kao prave životinje. Nije se 

 znalo, da li bi iste držali za inkrustacije ili za biline, s toga im 

 i nadjenu še ime Lithođenđra (okamenjeno drvlje Dioscorides) 

 Lithophi/ta (okamenjeno cvieće) ili Zoopliyta (životinjsko cvieće). 

 Tek godine 1744. pošlo je za rukom francezkomu liečniku Peys- 

 sonnel-u, te je nakon pomnog studija mogao dokazati, da su 

 korali jednako gradjeni kao Aktinije, i po tom prave životinje. 

 Ako i njegovi spisi ne nadjoše u mah odziva, ipak je napokon 

 za svoje mnienje predobio Reaumur-a i Linnè-a. 



Morski Ježevi. 



Gudna i zagonetna je to pojava. Neobični ti stvorovi prava 

 su djeca Neptuna, jer im nikakovog ni dalnjeg rodjaka ne nala- 

 zimo nigdje u sladkoj vodi. Osim toga su uviek tamni i mrki, 

 te im se po tom još više kriju njihovi tajinstveni organi, kakove 

 si nebi ni najživahnija fantasija mogla stvoriti. Nu čemu da se 

 samo čudimo, proučimo najprije njihovo tielo, pa ćemo onda tek 

 pravo uživati u toj najčudnovatijoj prikazi. 



Morski Ježevi takodjer su prijatelji phtčih mjesta u moru, 

 nastanjuju se dakle rado uz obale, gdje ih dosta često vidjamo 

 u kristalno bistroj morskoj vodi poput crnih kruglja posute po 

 kamenju i piesku. Veličine su od kestena do naranče, nu ima 

 još i većih i manjih. Tielo im je ili skoro posve okrugljasto, ili 

 na gornjoj strani malko izvučeno, ili na obim polovinama nješto 

 pljosnuto; drugi opet, koji dolaze u većim dubinama, ili su posve 

 spljosnuti, ili srčastog oblika. Vanjska površina posuta je debljim 

 ili tanjim, zašiljenim, obično posve tamnim iglama iU bodljama, 



