njih raztegnula, tako, da nam se prikazuje kao stupio, koji je na 

 gornjem kraju koncima obrašten, nu sdola još uviek pričvršćen 

 na kamenu. Nu za boga, što je opet s onim? U sredini njegovih 

 konaca vidimo nekakovo crno tielo, koje se usljed savijanja ko- 

 naca ovamo i onamo okreće ; izpod tog crnog predmeta pojavlja 

 se sada bezdno i on izčezne u nutrinju našega stvora. Bio je to 

 nekakav pužić, koga je naša životinja očito progutala. Koncima 

 ga je valjda dohvatila, po svoj prilici i onako opekla, kao ono 

 našu ruku, usljed cesa je onako sitna i nježna životinjica možda 

 bila usmrćena, ili barem onesviešćena, te je tako postala plienom 

 tomu požudnomu, na kamenju pričvršćenomu Molohu. 



Sada već ne ima nikakove dvojbe, daje to prava životinja: 

 ona se evo giblje, ako i ne ostavlja mjesta, na kom je prirasla, 

 i što više, ona se i hrani. Nu kakove su to morske životinje, 

 kako se zovu, gdje im je glava, a gdje noge, a kako izgledaju 

 drugi organi ? — Ha ! stani, motrioče, sad si prekršio zadano mi 

 obećanje, da ne ćeš pitati za nikako vu glavu ni noge ni druge 

 organe, da ćeš se pričiniti nevještim, kao da ne znaš o životi- 

 njama upravo ništa drugo, nego ono, što ćeš istom sada motriti 

 i čuti. Ja baš hoću, da se kaniš onih predsuda, da svaka živo- 

 tinja mora imati glavu, noge, oči i sve ostale one organe, koje 

 ima na pr. buba, riba, ptica, majmun, i ovim slične životinje. 



Slušaj dakle, što ću ti kazati, i lako ćeš si stvoriti sMku te 

 životinjice, koja je dosta jednostavna. Životinja ta zove se Actinia 

 ih Vlasulja, a gradjena je ovako: Pomish si šupalj valjak ili 

 vreću, koja je na dolnjem kraju pričvršćena na pećini, ili ka- 

 kovoj drugoj podlozi, iU samo zabodena u piesku, od sgora pako 

 nalazi se otvor, koji smiješ zvati i usta. Oko ustiju, t. j. baš 

 na rubu, gdje se stiče gornja okrugla pločica sa stienama valjka, 

 nalaze se šuplji, uzki nastavci zajedničke stiene tiela. To su oni 

 konci, koji su dakle šuplji i koji obće sa nutarnjom šupljinom^ 

 a zovu se pipala ili hvatala, jer njima životinja, pružajuć ih 

 i savijajuć po volji, pipa i hvata. Ova su pipala namještena u 

 spodobi vienca na obodu gornje iU ustne ploče. Sad si pomisli, 

 da od ustnog otvora visi u nutrinu tiela, nu samo u gornjem 

 predielu, recimo u gornjoj trećini valjka, cievčica, a od te ciev- 

 čice idu okomito postavljene pločice i to zrakasto — ra- 

 diamo — prema suprotnoj stieni tiela, te na taj način pregra- 

 djuju taj gornji prediel u odieljene komorice iU klietke. Te 



