28^ 



Kranjska rijeka Krka (Gurk) bila je daleko na glasu radi množine i 

 vrstnoće raka. Pisac je ovih redaka god. 1873. bio prisutan, kad je odpremljen 

 za Beč čitavi vagon raka. Kako je to bilo? — Tamošnji su žitelji sami i bez 

 utjecaja zakona i vlade iz vlastite inicijative i u vlastitom interesu odlučili ne 

 hvatati ženke, i tako su učinili puna dva decenija, prije nego je kuga zavla- 

 dala. Odatle dakle to bogatstvo, koje je tek kuga uništila, no koje će se po 

 svoj prilici na novo vratiti pored uvigjavnosti tamošnjih žitelja. 



Nestajanje raka nije pak puko ekonomstvo, danas gotovo gurmansko pi- 

 tanje, jer valja znati, da je uloga raka u ekonomiji prirode veoma znatna. 

 Rak se ponajviše i najragje hrani mrcinom, zato je on od velike koristi, jer 

 time vodu čisti. Danas pak znamo, da se upravo vodom najviše rasprostranjuju 

 m i k r o b i j i i bakteriji. 



Kod nas gdje je poznavanje prirode veoma slabo — uslijed neobična 

 nemara inteligencije za prirodne znanosti — pitat će se: ta tko da raspozna 

 muškoga od ženskoga raka? Razlika je megju jednim i drugim takova, da će 

 ju znati svako dijete, komu se to jedan put pokaže. Na prvom naime repnom 

 segmentu, ih prosto govoreći na prvom kolutiću repa (brojeći od glave) nožice 

 mužjaka pretvorene su u držku slične (stiellormige) pomoćne organe za spolno 

 općenje; ženka toga oi^na nema. Može biti još laglje raspoznati spolove po 

 položaju. Mužjak naime ima zijalo ili otvor spolovila t. j. malu okruglu rupicu 

 na kraju zadnjega t. j. petoga para nogu, upravo dakle tamo gdje se noge 

 drže tijela. Odgovarajuća se rupica kod ženke nagje u istom položaju, ali na 

 trećem paru noga, brojeći dakako uvijek od glave. 



Ovdje ne mogu napokon zamučati opasku, da znanost još nije na čistu, 

 neće li neprekidno štićenje ženka uroditi drugim kakovim štetnim razmjerjem 

 medju spolovi. — Za sada znamo samo to, da su Kranjski rakari tu stvar do- 

 sele empirički riješili, i to bez svake sumnje na koristan način. 



^) Gotovo u svim zakonima i zakonskim osnovam za austrijske zemlje i 

 pokrajine navedena su kao zabranjena trovila b a 1 o k o t a (t. j. plod i sjeme 

 istočno-indijske otrovnice „coculi indici == Anarmita cocculus'' Wight et Walker 

 Arnott = Kokelskörner) i druge istočno-indijske otrovnice k u č i b a, č e- 

 libuha ili pasi j i orasi [nuces vomicae = Strychnus nux vomica L. = 

 K r ä h e n a u g e n). 



Magjarski zakon — ako se ne varam — u §. 23. ustanovljuje, da se 

 ne smiju upotrebiti omamljujuća sredstva, otrovi ili raspršljive tvari, kao 

 s m r d a c ili k u ž n j a k (t. j. Datura stramonium), ježinac ili ježinjak (t. j. 

 Euphorbia palustris), dinamit itd. 



Megjutim takovo je nal)rajanje u jednom i drugom zakonu nepodpuno, 

 jer se još upotrebljuju za lovljenje riba n. pr. i razni proizvodi plina, 

 pepeljika (Pottasche), modrikova kiselina itd. itd. 



Pita se jeli u opće nuždno takovo nabrajanje ? Po našem dubokom uvije- 

 renju, svako je nabrajanje neshodno, pače uroditi će zlo. Evo razloga. 



Dosele su tati i prekršitelji zakona najviše upotrebljavali balokotu i di- 

 namit. No srećom ne mogu ovi lako do toga doći, pošto je prodaja tih stvari 

 za tu svrhu zabranjena i svakako pod kontrolom oblasti. 



