315 



réli-jev primjerak ne može biti iz veće dubljine, jer sam na njemu 

 našao prilijepljenu tvrdu pustenku (byssus) ljušture Arca Noae 

 L., koja ne žive u dubinama, a prvi Zadarski je primjerak nadjen 

 kako rekoh, na gatu, dakle namab izpod površine morske. — 

 Weinkauff doduše hoće, da se u Algiru nalazi samo u dubinama ; 

 no moguće, da je to pisao onako od prilike, sudeći po vanjskom 

 obliku, ili, kako mi običajemo kazati po habitus puževu. 



Kobelt tvrdi u svome najnovijem djelu: „In der Adria 

 fehlt er sicher" \ što mu donekle ne možemo zamijerati, pošto 

 prije nas nije nitko dobio primjerka ove vrste iz našega mora. 



Napokon nećemo ovdje potanko raspravljati pitanje o no- 

 menklaturi u obće, jer bi valjalo za to napisati čitavu razpravu, 

 pošto je i ova vrsta dobila množinu imena, kao što većina oso- 

 bito evropskih vrsta, no moramo koju reci. Linné ju je prvi na- 

 zvao Murex olearium ^, ali je u dvanaestom izdanju svoga djela 

 spao u tu pogriješku, što je naveo djela auktora, gdje su opi- 

 sane i naslikane druge vrste ovoj slične. Ime Murex costatus 

 Born (1780.) ne valja iz razloga, što je i on pod ovim jednim 

 imenom razumijevao tri različite vrste. Treće po redu dolazi ime 

 Murex parthenopus Salis (1793.), koje su mnogi pisci prihvatili, 

 a i sam Kobelt u dva djela, dok ga je u svojoj spomenutoj iko- 

 nografiji ^ zabacio, jer da je to vrsta kosmopolitska, te joj zato 

 dobro ne pristaje lokalno ime. Medjutim zaboravlja, da bi se po 

 tomu pravilu imala promijeniti imena od Fissurella graeca (L.), 

 Teredo norvegica Spengi, Cardium norvegicum Spengi., Avi- 

 cula tarentina Lam. i mnoge te mnoge druge vrste, koje su da- 

 leko više razprostranjene, nego što im ime kaže. 



Chemnitz je krivo pribrojio ovu našu vrstu k vrsti M. pi- 

 leare L. Mi smo se pak god. 1872. — radi podpune nestašice 

 literature — takodjer prevarili, kad smo držali, da je prvi Za- 

 darski primjerak isti Tritonium (Bufonaria) scrohiculator L. 



Lamarck-ovo ime Tritonium succinctum (1822.) prihvatiše 

 ga Doshayes, Kiener, Reeve, Hidalgo, a u najnovije vrijeme Ko- 

 belt, pošto je, kako rekoh, već prije bio prihvatio Sahs-ovo ime. 



^ Iconographie der Sclialentragenden europäischen Meeresconchylien. U. 

 Casse! 1883?, 23. 



2 Systema Naturae. Ed. X. I 17. 748. 

 s 1. c. 21. 



