67 



Čuditi se upravo moramo, kako je Ptolomej slijepo prihvatio 

 mnoge podatke Marina Tirca. Iznašajući Marinove nazore, oštro ih 

 kritikuje, a u zamašnom pitanju o opsegu zemlje bez komentara 

 prihvaća Marinov broj.^ 180.000 stadija mu iznaša obim zemlje, a 

 jedan stupanj imade „oko 500 stadija". 



U koliko je Ptolomej tu pravo imao, na dlaku odlučiti ne 

 možemo, jer ne znamo, kako mu je stadij velik bio. Ali po tome, 

 daje Marinu i Ptolomeju sizala Arija do 190^ ist. od Gr., možemo 

 zaključiti, da je opseg zemlje uzeo za jednu šestinu ili sedminu 

 premalen. 



Velika tačnost, kojom se Ptolomejevi topografički podatci od- 

 likuju, prouzrokovala je, da su kašnje rado pristali uz broj, kojim 

 je on označio obim zemlje. Ovaj broj igra u povjesti otkrivanja ve- 

 liku ulogu, te je valjda i na Kolumba utjecao, da si je put u Aziju 

 kraći predstavio, nego što u istinu jest. 



Ptolomej nam je zadnji predstavnik grčke geografije; njegov 

 život pada u dobu. kada je carstvo rimsko na isponu svoje moći bilo. 



Prolistamo li djela rimskih učenjaka, to nalazimo samo ne- 

 znatno gradivo. Geografija nije bila znanost gojena u Rimljana. 

 Duboke spekulacije i oštroumne hipoteze grčke matematike i fizi- 

 kalne geografije u rimskoj literaturi ne nađoše plodno tlo. Malen 

 je broj onih odabranih duhova rimskog svijeta, koji su polazili 

 putem, što su ga bili utrli Eratostene, Hiparh i drugi. U Tacita 

 jošte nalazimo odlučna protivnika mišljenja, da je zemlja kruglja. 



U svem pako nam svjedoči literatura rimska, da u Rimu ne 

 imademo tražiti daljnji razvitak problema o obliku zemlje. 



Cicero u dražesnoj pripovjeci Somnium Scipionis, Plinij u 

 Naturalis Historia pa Seneca u Quaestiones naturales samo nam 

 svjedoče, kako su grčki nazori bih procjedili rimsku znanost. 



^ Columba. Gli studii geografici nel primo secolo deirimperio ro- 

 mano. P. I. Torino. 1893. 



