96 A" MAGYAR TUD. TÁRSASÁG" TÖRTÉNETEI. 
vételekkel, szinte csak akkor félhetünk tőle, midőn megrovatásainkra ma- 
gunk adtunk alkalmat. 
A? mi áll az egyes személyekre nézve, áll a köz intézetekről is, sőt 
a mennyiben ezek köz érdeküek, köz részvétet gerjesztők, a közvélemény, 
mint egy szeretettel teljes anya ápolva veszi azokat pártfogása alá, és, ha 
kénytelen is néha elégedetlenségét kijelenteni, ebben semmi keménység 
sem mutatkozik, és a! hibáját megjavított gyermek előtt mindig nyitva 
vagynak a" szeretet karjai; habár ezek felett is kénytelen itéletet mon- 
dani, a! szigoruság mindig engedékenységgel van párosodva, a sujtó 
vesszót is jó indulattal teljes kéz vezérli. 
Ezen esetben van a" mi még mindig zsenge intézetünk is. Az egész 
nemzet részvétre méltatta azt, a jó indulat kétségtelen jeleivel hozott 
iránta itéletet és mind eddig nem vonta meg pártfogását tóle. Habár nem 
voltunk is mindig képesek a köz kivánságnak minden részról eleget ten- 
ni, habár munkálkodásink foganatja nem mindig felelt is meg a" lehe- 
tetlent is lehetővé tenni törekedő ohajtásainknak: a jó szándék, az ügye- 
kezetek" buzgósága elismerésre talált, és mi a megnyilt bizodalomban ju- 
talmat arattunk. 
De nem akarom ezzel mondani, hogy nem találkoztak hazánkban 
gáncsolódók, hogy nem vettettek hibák szemeinkre, hogy ezek" elháríi- 
tására nem rovattunk meg több oldalról. A" mennyiben ezek a jó indulat, 
a" köz jó előmozdítására törekedő tiszta szándék" bélyegét viselték mago- 
kon, köszönettel fogadtuk, megfontoltuk, tekintetbe vettük azokat, és 
több tetteink, czélirányos intézeteink, ezeknek köszönhetik lételöket. Azon- 
ban többek ezek közűl, mint ezt nem minden hazafiui fájdalom és kese- 
rúség nélkül kénytelenítetem itt elismerni, mind tárgyokra és előadá- 
sokra nézve, mind a" gyár tekintetéből, mellyben készültek, a" szemé- 
lyesség, a megbántott hiuságból eredett bosszú, a" megvesztegetett rosz 
indulat részint alattomos, részint nyilvános törekedéseit árulták el. Ezek 
épen olly váratlanok, mint kedvetlenek, és egyszersmind természetök mi- 
att tekintetbe nem vehetők voltak reánk nézve, általok magunkat mun- 
