EMLÉKBESZÉD GEORCH ILLÉS T. TAG FELETT. 103 
ivadék gúnyolá, sót üldözé a" honi nyelven éneklő lantost, "s azon nyel- 
ven iró tudóst; akkor adá, mondom, ki azon munkát, midőn még lehe- 
tetlennek tartaték mind azon eszméket honi nyelven kifejezni, mellyek 
a" tudományok" roppant birodalmában kifejlődnek. Idegenkedék, hogy 
ne mondjam irtózék, még akkor a magyar a honi nyelven irt munkától , 
mert tompa érzéketlenség szállá meg a" nemzetet , "s a" neveltetés, szok- 
tatás a" holt nyelvhez, a" külföldihez utasító volt. Nem jöve még akkor 
kormányszékektól magyar rendelet, nem minden biró itéle magyarúl; 
nem zenge még akkor szép ajkakról magyar szó; és csak a" mivelet- 
lenül hagyott pórság hangoztatá ollykor azon panaszos dalait. Önzés 
tehát "s haszonvágy csak a" szokott útra vezette volna a" közönségesebb 
férfit: Georch előtt töretlen pályáján világot hintő hazafiság sugárzott, "s 
bebizonyítá, hogy a" hajlékony magyar nyelv eléggé alkalmas a" törvény- 
tudományban előfordúló eszmék"? "s múszavak" megmagyarázására, kife- 
jezésére. 
De minő befolyása volt azon szerencsés úttörésnek a" nemzeti- 
ségre nézve is, bizonyitják a" mult országgyűlési magyar törvények, 
mert csak a" némelly hazafiak által kezdett régibb próbálatok, bár ha 
azok a" későbbieknél hiányosabbak, "s tökéletlenebbek voltak is, tevék 
figyelmessé a" nemzetet arra, hogy magyarúl szóljon, irjon "s intézked- 
jék, "s hogy köz polgárai által is megérthető nyelven alkossa törvé- 
nyeit, bölcs rendeleteit; csak azok figyelmezteték a" nemzetet arra, hogy 
nyelv nélkül nincs nemzet, nincs biztos nemzeti állás. Hibázna tehát az, 
ki elhunyt érdemes hazánkfiának ezen munkáját egyedül literaturai érde- 
ménél fogva tekintené "s méltatná; nemzeti könnyebb kifejlésre, "s nem- 
zeti állás" biztosbiítására hata be annak villanyos szikrája. Mert ismere- 
tes azon lélektani mondás: hogy nem történik semmi ok, "s egybefüggés 
nélkül a" világon. Sok a" mi korunkban történik, meglehet számtalan 
évek előtti munkálatok" szüleménye; valamint világ és nemzetek" sorsát 
határzó tünemények sokszor senkitől sem sejtett kisded forrásokból ve- 
szik eredetöket szintugy, mint viharokkal küzdő százados cserek csak 
egyes kéz által elszórt kisded magoknak köszönik lételöket. Adjuk meg 
tehát az egyes tudósnak is a maga kisebb körébe intézett hatása" érde- 
mét, "s ne bámuljuk egyedül a" fejedelmi nagyobb alkotásokat "5 míve- 
