108 A" MAGYAR TUD. TÁRSASÁG" TÖRTÉNETEI. 
gyakran végkép elis marad. Hány tudós vállalhatja magára ezen terhe- 
ket? A" nagyobb rész kénytelen volna más pályát választani, vagy a 
megkezdettról lelépni, ha a. tudományok" tehetősebb pártfogói és kedve- 
lői őket segedelmökkel nem gyámolitanák, nekiök fáradozásaik" folytatá- 
sára módot nem nyújtanának, őket a" megkivántató és gyakran még a 
legnagyobb áldozatok mellett is alig megszerezhető segédeszközökkel el 
nem látnák, és őket olly állapotba nem helyheztetnék, hogy a! messzire 
mutatkozó jutalmat elvárhassák, nagy reményeik" megcsalatásán, vagy 
a várt jutalom tökéletés elmaradásán el ne csüggedjenek, kétségbe ne 
essenek, és jövendő bajtársaik előtt elijesztő példáúl ne szolgáljanak. 
Azonban a" tudományok" körében fáradozónak nem csak élelmi 
gondjai, nem csak a" munkálatra megkivántató eszközök" tekintetéből van 
szüksége, hatalmasabb, a" világ előtt tekintetben álló pártfogóra, hanem 
még szinte inkább a" tudomanyos köztársaság  elrendeltetése miatt is. — 
Ebbe a nagyobb rész hír, és névvágyból véteti magát fel, ritkábban és 
alkalmasint a nagy beavattak közúlis csak némellyekben dolgozik, szol- 
gál egyedűl ösztönúl, a tudományok? tiszta szeretete. Igen soknak korlá- 
tozott tehetségei nincsenek illendő arányban hiuságával, és igy azt a 
mit kiván, ohajt, sót mintegy: követel, nem éri el: míg mások, kiket fel- 
fuvalkodásában kisebbeknek tart és megvetve lenéz, mellette elhalad- 
nak és olly tetőre vergődnek, melly kevélységöket sérti, irigységöket 
éleszti. Mások gyakran minden érdemük nélkül egyedúl vak történet által 
nevekednek a" közvélekedésben, és ezeket az érdemetlenűl elnyert tetőn 
kevélység és a mindent ingerlő gőg szédelgése fogja el. Igy a hiúság, 
irigység és kevélység, minden társaságok" mételyei, a tudományosság 
köztársaságát sem kimélik meg, sót abban több ingert, szabadabb me- 
zót nyervén, még élénkébben munkálkodnak mint akárhol egyebütt. A" 
tollharczok — különben mint minden más surlódások az igazság" kiór- 
lésének legbizonyosabb eszközei — épen ezért igen gyakran az illendő- 
ség korlátait keresztűl törik, és nem csak az egyes harczolók nyugalmát, 
egész létezését koczkáztatják, hanem nem ritkán velök együtt a. tudo- 
mányokat is bal itéleteknek, megvetésnek teszik ki. 
Nevekedik a" veszély, ha még a" tudatlanság is részt veszen a" meg- 
indúlt vitában; ollyanok is magoknak tulajdonítják a" biróságot, kik a" 
