EMLÉKBESZÉD PETROVICS FRIDRIK R. TAG FELETT. 111 
IV. 
EMLÉKBESZÉD 
PETROVICS FRIDRIK RENDES TAG FELETT. 
MONDOTTA 
AZ AGADEMIA" VII-DIK KÖZ ÜLÉSÉBEN, SEPT. 9. 1838. 
ZSIVORA GYÖRGY , L. T. 
Ha igaz, a" mit évezredek" tapasztalatai kétségen kivúl helyeznek, 
hogy a" historiának a" nemzetek" mivelődésére, polgárisodására, erkül- 
cseire hatalmas befolyása van: úgy azon jelesek, kik a" régi történeteket 
nyomozni, azok" okait és következményeit kitapogatni, "s igy a" múlt 
idők" homályát szétoszlatni törekesznek, nem csak kortársaik" becsülését 
érdemlik meg nagy mértékben, hanem arra is méltók, hogy emlékök fen- 
tartatván, életök s hatások még a" késő unokának is példáúl szolgáljon. 
E" nézetből indulok ki, nagy érdemü gyülekezet, midőn feled- 
hetlen barátom "s ezen tudományos társaság egyik rendes tagja, az élete 
legszebb szakában, munkálódásának közepette, korán elhunyt Petrovics 
Fridrik Keresztély felett megszólamlom, hogy emlékezetét mind e" fényes 
helyen megújítsam, mind az utókornak általadjam. Melly czélomat úgy 
vélem leginkább elérhetni, ha a" boldogultnak életét, a szónoki virágokra 
különben sem szorultat, röviden és egyszerűen adom elő. 
Petrovics" bölcsejét nem magyar dajka ringatta; nem hallott ő 
gondos édes anyjától, nem gyermekkori játszó társaitól magyar hangot; 
mert azon tájakon, hol ő született, a" Kárpát nyugati vidékén, a 
Morva" mentében, nemzeti nyelvünk egészen idegen. De atyja, a holi- 
