116 A" MAGYAR TUD. TÁRSASÁG" TÖRTÉNETEI. 
szeretetének; mert az országos levéltár" fagyos szobáiban, a hol mármár 
hozzá fogott a munkához, annyira átjárta a hideg, hogy ideglázba esett, 
"s ez véget vete munkás életének, literaturánk (s kivált történetirásunk" 
tetemes kárára. 
Igy tehát teljesedett bús előérzete! Istenei nem engedék még egy- 
szer látnia e" kies haza" téreit, hegyeit, völgyeit; nem engedék ölelnie 
kedveseit; nem élő szóval közlenie s rendszeres munkába szednie 
három évi vas szorgalommal gyüjtött, "s bennünket már a! távolból is 
olly sok szép gyümölcscsel kecsegtetett tapasztalatait. Elhunyt ő — "s te- 
temeit, mellyek e" hazáért annyit fáradtanak, szívét, melly e? nemzetért 
országért olly hőn vert, — idegen föld" hantjai takarják: de a szelid, 
nyájas, igaz ember, hív barát "s fáradhatatlan tudós" emlékezete fenma- 
rad közöttünk, "s nevét még az utókor is tisztelettel fogja említeni! 
