222 A? MAGYAR TUD. TÁRSASÁG TÖRTÉNETEI. 
magyar ajakról szedett szólásait, mennyire lehetne , megtartva, jójön nap- 
fényre. Ezen elvet követé Verseghy azon töredékek" fordításában , mely- 
lyeket a pozsonyi egyházi gyülekezetnek 1822b. példáúl bemutatott "s a" 
haza" tudósaival nyomtatásban közlött. Derék példák, ha nyelvbeli kü- 
lönködéseivel nincsenek elárasztva! Üdvezültünk igen tudá, mennyi te- 
hetséget, mennyi tudományt és erőt kiván e"? tömérdek vállalat; tudá, 
mikép e" szent könyvek" fordítójának finom izléssel mély érzést és nag 
ügyességet kell párosítania, hogy a" legegyszerűbb elbeszéléstől szinte a" 
legfellengzőbb zsoltárig mindegyiknek saját hangját, saját szinét vissza- 
adhassa; tudá, mikép ismernie kell nyelvének minden finomságát, kü- 
lönféle fordulatait "s legkényesh árnyékozatit , hogy müvének azon köny- 
nyúséget "s azon szép hangzatot kölcsönözhesse , melly a" hallást. kelleme- 
sen érdekli "s az emlékezetnek segítséget nyújt; tudá "s érzé e" nehézsége- 
ket, de tólök vissza nem ijedve, bátor lélekkel kezde Káldi művének 
átnézéséhez és kijavításához. Felszólíta e" végre az erdélyi és pécsi me- 
gyékból némelly egyháziakat, megosztá közöttök a munkát, begyúlt dol- 
sozataikat szigorú vizsgálat alá vevé, a" bármelly tekintetben nem kielé- 
gítőnek más dolgozót rendele, sót néha harmadszor maga teljesen újra 
dolgozá, "s miután mindannyit a? helyesírás" egyenlő szabályaira vette , 
hat nyolczadrétű kötetben kinyomatá "s ajándékúl a" hazában szétküldözé. 
Nincs ugyan e" dolgozat fogyatkozás nélkül : hiszen, ez közös sorsa az 
emberi müveknek; mindazáltal szerzője" fáradhatatlan szorgalmának s a" 
magyar egyház" szükségeit pótolni törekvő nagy lelkének mindig dicső 
emléke maradand. 
Ennél sokkal dicsóbb emléke hazafiuságának az, mit a" nevelés" és 
tanitás" szent ügyében tőn nemzetünk "s az emberiség" javára. Századunk" 
egyik legüdvösb eszméje a" népnevelés. Hála az emberiség" jótevő szelle- 
mének, meg vagyon már időttünk ismerve az ember" méltósága; meg va- 
gyon ismerve, hogy az szunnyadozó tehetségeinek kifejtésére egyenlő jog- 
gal bir, testét akar daróez akar bíbor fedezze ; meg vagyon ismerve, hogy 
a köznép nem salakja, hanem egyik igen hasznos, igen érdemes része a 
polgári társaságnak, "s még is fájdalom! milly tudatlanságba, mennyi 
babonába És előitéletbe merúlve sinlődik nemzetünk" ezen osztálya, mert 
kinek nagyrészint tanítania "s vezérlenie kellene, a" falusi mester , majd 
