HELLEN - MAGYAR DRAMATURGIA. 9 
Ő mondá: 
Respicere exemplar vitae morumgue inbebo 
Doctum imitatorem, et veras hinc ducere voces. 
Tehát nagy a" különbség: a" servum pecus és a doctus imitator 
között! 
Ó mondá : 
Vos exemplaria graeca 
Nocturna versate manu, versate diurna. S 
"S mit nem monda még ő ez értelemben! mit mi tudunk , jól vagy rosz- 
szul, vagy épen nem tudunk ? 7s ha a mi jó Dugonicsunk ezt jól tudja , 
nem fog annyit, fonóházaknak és csárdáknak irni. És még is, áldás 
hamvainak! ő irt, s majd egyedül ő, csak úgy is, akkor, "s akkor kik- 
nek irjon nem úgy ? De kik ma is csak úgy, vagy közel úgy, vagy még 
úgy sem, és még is irnak, valljon kiknek irnak ezek?! 
Scribimus indocti, doctigue poemata passim! 
Horátz pedig, a  doctus imitator, egyetlen a" romaiak között művészi 
szépségre, "s azért egyetlen, mert a" mire másokat serkente, ő maga 
fáradhatlanul tevé azt; ő a legnagyobb szépségü, mert legkevesbbé ere- 
deti Horátz , az egészen hellen szellemü latinusz. 
Köztünk — absit invidia vero! — köztünk a! szinköltészetet 
megdicsőítni — béke Kisfaludy" hamvainak , ő sem dicstelenül költözött 
tőlünk — Vörösmarty kezdé. Ő legközelebb áll a" hellenekhez , "s a" hel- 
lenek" legjobbikához (a! kor" és hon" szükséges szineit levonva) Szophok- 
leszhez ; ő könnyen az lehet nekünk a" mi Shakespeare a" brittnek , Schil- 
ler a" németnek leve , ha tudjuk mi ót úgy becsülni , miként azokat becsülik 
az övéik; csak több színmüveket és csak színmüveket írjon, a" Bujdosók" 
nagy szellemü szerzője! Múgond" múve-e ez őbenne, ki studiumává tette 
légyen a" helleneket, vagy a" természeté, nem tudom ; de hogy benne 
múgond munkál és természet, "s hatalmasan munkál, látom, örvendem. 
E kettő együtt, illy mértékben köztünk nem juta még kettőnek. 
Mielőtt a" dramaturgiában tovább ereszkedjem, két fontos kér- 
dést kell ügyeletre vennem, mellynek egyike úgy mint másika azon ta- 
pasztalásból ered , melly honunkban maiglan tagadhatatlan, hogy t.i. a 
színmüvészet nálunk, minden heves és zajos hazafiuságunk, színház- 
M. T. T. ÉVK. IV.2 2 
