11 I. NYELVTUDOMÁNY - OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 
gondolatait, érzelmeit és cselekveteit! milly könnyü a" bábnak, a!" ma- 
gában hiúnak, irányzatot játszva adni, millyent mi akarunk, ha szeret- 
ve, ha mintegy mást téve teszszük azt! miként örvend a" szeretett gyer- 
mek tőlünk tanulhatni, az ót ölelő nyájas karok között, az ót csókol- 
gató ajkakról , a vele játszadozó kezekból játszva vehetni át a" jobb 
irányt, mellyre sem magától, sem semmi erószakos hatalomtól kénytetve 
nem fogott áttérni! — De még kevesbülhetnek is igy a! hiú bábok; az 
alacsony és nemtelenek" helyét föntebbiek és nemesebbek foglalhatják el, 
nem reá tolva a? gyermekre, mi közönségesen sükernélküli és hálátlan 
munka leendne, kivált ott, hol egy nagy gyermektömegről vagyon szó ; 
hanem inkább kivánva, megkedvelve a? gyermektől, ki örömest lép ne- 
mesebbre , fejlődése fokonkénti menetében, ha ez a" nemesebb nyájasan, 
könnyeden lejt feléje. Alig van fonákabb valami, mint szigoru kátói 
homlokkal riasztani vissza a" gyermeket. 
De mit fecsegek én itt gyermekról? nem eléggé koros-e, ha csak 
európai ujra születésétől számítunk is, a" magyar nemzet ? — Oh, igen, 
csak igen is koros ez a mi nemzetünk, egész a" közelgő ósz vénségig 
koros, koporsójába dülendő, ha meg nem ifjudik ! — De azt kérdezem, " 
volt-e ez a ma már agg nemzet, volt-e ez valaha gyermek ? gyermek , a 
szónak innen szép hellen, onnan szelid, alázatos keresztény értelmé- 
ben? Vagy, ha volt, tud-e az időre, e" szép korra visszaemlékezni ? fe- 
lénk lebeg-e ef gyengéd kor" távol árnyalata, hogy pihenhessünk, hogy 
mosolyghassunk nézetében , hogy féledhessük alatta csak kis időre is az 
aggasztó kor" komor bajait, hogy simuljanak homlokunk? ránczai tük- 
rében ? ! — — 
De, hová gondolok én, balga? A? Krisztus után már kilencz szá- 
zados keresztény magyarok ! és , a Krisztus előtti pogány hellenek ! "s gyer- 
mekké " születni, annyi tapasztalás, annyi tanulás után! Visszaléphet-e 
.az agg ember, a különfélileg képzett, művelt, komoly és komor agg 
ember a! képzetlen gyermekkorba? nem vagyunk-e mi már eléggé phi- 
loszophusok , még pedig keresztény philoszophusok? 75 most visszafor- 
duljunk , rákmenést téve, még pedig — átok a" gondolatnak! — még 
pedig egy pogány nép" bohós gyermekKorára ! — így szólnak Nikodému- 
saink; de én, bizva ügyembe 7s tisztára hozását reménylvén , mindenek 
előtt ez utamba gördült akadályokon kivánok áttörni.  Mihezképest: 
