36 I. NYELVTUDOMÁNY - OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 
sem nyilványos gonoszok vagy alattomos , csavargó czinkosok, sem gyá- 
va ön- vagy orgyilkosok hósei, főszemélyei nem lehetnek; a" magok- 
ban ugyan tiszta, de szinre vagy véletlenül nagy bűnökkel terheltek , 
azért is sulyos és számos, egymásra és egymásból eredt kietlen viszon- 
tagságok (mellyek között főbbek ama" bűnök) és csapások alá vettettek : 
ezek a" hósszínmünek valódi fő személyei. — Mondta "s ismét mondta 
Vörösmarty : , Ha gonosz viszi a" főszerepet, legyen neki fényes oldala 
is, péld. bátorsága". — Én bátor gonoszt, kiben a" bátorság erőny 
legyen, már csak a" valódi életben sem fogadhatok el; szellemi és színi 
világban pedig nem tudnék fölállítani , mert pszychologiai fogalmam nincs 
róla. Én a" gonoszt csak gyávának, mert öntehetlennek tudom gondol- 
ni, vagy külhatalmában elbizottnak és fölfúttnak, kegyetlennek, vak- 
merőn dühöngőnek, kinek vége kétségbesés. Hogy az illyen tragikai, 
hósszínmüvi lehessen, "s én annak lenni higyjem, minden fogalmamat 
a szinmüvészetről váltig le kell tennem. 
És ollyanokat ugyan ama" végzet alatt számtalanokat teremthet- 
tek, állíthattak elé a" hellen színmüvészek, tekintve regényes előkorát 
is a hellen népnek , melly forrása lehetett és volt a" legmeglepőbb jele- 
neteknek.  Teremthet-e illyeneket a" keresztény gondviselés alatt a" ke- 
resztény színmüvész ? ha a" két eszmét egymás ellenébe állítjuk: a" hi- 
deg, kénykéjü, kegyetlen és változhatatlan végzetet és a kegyes, igaz- 
ságos ugyan, de igazságában is atyai örök gondviselést; kérdésbe sem 
hozva itt , mellyiknek felel inkább valódiság meg; minden kétkedés nél- 
kül, elfordulva az elsőtól, mint észt és erkölcsi érzelmet egyaránt sér- 
tótól, az utolsó alá simulunk, mint remegő szívünknek bizalmat és nyu- 
galmat ömledező forráshoz. De ittaz a kérdés: nyujthat-e ez alatt a 
kegyes atyai gondviselés alatt a! valódi világ anyagot a" szinvilágnak ? 
Ha a kegyes atyától méltán azt várjuk, hogy gyermekeit, egyaránt sze- 
retve vezérelje az élet pályáján, óva azokat minden rossztól, erőnyt s 
boldogságot veszélyeztető jelenetektól; ha az igazságostól szükségképen 
megkivánjuk, hogy csak a! gonoszt sujtsa, ezt is inkább atyai, mint bi- 
rói komolysággal, igazulása és javulása lévén nem bünhíitése az elvete- 
mültnek , czélul a" kegyesen igaz intézőtól kitüzve, a" jót pedig és jám- 
bort óvja minden baj és szerencsétlenségtől, sót kegyeivel ápolja és jó- 
tékonyságaival tetézze: illy irányzatu és intézetü gondviselés alatt tragi- 
