530 I. NYELVTUDOMÁNY - OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 
Kont. 
Csak víz? töröld le. Oh itt vér lobog. — — 
Ki vagy te gyermek? lásd orczádon is 
Viz áradoz. Mikor bennünket áld 
Az ég vagy megver, akkor ád esőt. — — 
Mosdjál meg a" keserv" árjában , az 
Nem fogja csuffá tenni Kont" fiát. — 
De jer közelb, jer nézd meg jól apádat , 
Meg fogsz-e emlékezni gyermekem , 
Hogy Kont magyar volt és te vagy fia? — stb. 
Azért jegyezd meg, a" mit most beszélek, 
A" mit magyarnak tudni, tenni kell: 
Imádj istent , de embert ne soha. 
Elj a" hazáért , és ha halni kell , 
Halj a" hazáért , a" becsületért. 
"S az igazság előtted mindig szent legyen. — stb. 
Itt hellen és keresztény szellem együtt van: — Különben e! színmü gaz- 
dag különféle kharakterekkel; képét találjuk benne a" gógdaczosnak , 
hizelgőnek, a" változékonynak és félénknek, a" gyávának és makacs- 
nak, a!" szeplőtelen erőnynek és a" legutálatosb gonoszságnak; ollykor 
tulzásokig vive; de ha már a! köz életben is vannak túlzó emberek, a 
színmű" szerepei között is lehetnek illyenek, jóban, roszban, csakhogy 
rögtön bünhödjék a" rossz, "s a" tulzásig jó ne boldoguljon , sót gigászi 
merészletéért szégyenüljön is valamennyire, miként itt Laczfival törté- 
nik. Nem bírálat lévén kitüzött czélom, az alsóbb rendü szerepeknek, 
még a" jóknak is oilykor határon túl vitt pajkosságokat elhallgatom; de 
egy irtózatos, undok jelenetet szeretnék e" nagy és komolyszerű műböl 
örökre számüzve látni; inkább ezer, kegyetlen gyilkolást vitessünk vég- 
hez a" közönség előtt, mint egy illy természetet undorító erószakot. — 
Végten, az üldözött "s áldozatul dült erőny tökéletesen van dicsőítve 
abban, hogy előtte a legnagyobb emberi hatalom is meghajlott, "s akkor 
leginkább , mikor már szemeink elől eltünt. Szilárd árnyéka előtt ott 
remeg a" rideg hatalom, önboszujának csúf áldozata. 
Midőn a" Bujdosókban csudáljuk, a" szilárd riagyságot, komoly 
mélységből, rettenetes méltóságban emelkedni; hévvel öleljük Iréné- 
ben a" nem különben állhatatos, de gyengéd szelid erőnyü hósleányt, 
ki hon iránti szeretet- és kötelességből martalékul adja legdrágább kincsét, 
