86 PHILOSOPHIAI - OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 
meghatározni , hogy bizonyos rendszerben mennyire fejtetett ki az álta- 
lánynak , mint olly középpontnak ismerete, mellynél az ellentételek ki- 
vántan feloszoltatnak; az bizonyára hiában járúl a" philosophiához óhaj- 
tott megnyugtatásért. De fölötte csalatkoznék az is, ki látván az állás- 
pontok" néha visszatetsző különködéseit, egy elszigetelten fölkapott, 
vagy időszaki divat által a" többin felülemelkedett rendszertől várná a" 
valódi megnyugtatást. — ,,Ki a" philosophiában, úgymond Fichte: forma- 
lis egységet követel, nagyon fonákúl itél; mert minél terjedtebb , "s mé- 
lyebben ható valamelly igazság, "s minél gazdagabb valamelly belátás; 
annál kevésbbé fog egyes próbálat által kimerítetni. Ha valahol, itt va- 
lóban a. kölcsönös kiegészítés  organismusa, mellyben az egyesítő idea 
mindenkor diadalmasan fog megnyilatkozni , elkerülhetlenúl szüksé- 
ges. És íme itt újolag ama pont, mellyen nem csak a" valamennyi 
rendszert lényeges , és így mellőzhetetlen momentumnak ismerő méltatás 
nyugszik, hanem azon szellemi közösség valósága is, melly kölcsönös 
kiegészítésre , s akármelly viszonyban kölcsönös érdem-ismeréssel frígye- 
sített összemunkálkodásra szokta felszólítani az igazság" barátit. Ez köti 
össze a" mult kor" tudományos fáradozását a jelenével; ez a jelenét a 
jöüvőével. Ezen alapúl végre ama!" lelkesítő bizodalom is, mellyel a 
nemzet különb foglalkozásu osztályai a" tudós társaságokhoz, ez meg 
egyes tagjaihoz viseltetik ; "s mellyet részemról csak akkor itélek leg- 
szentebben megérdemeltnek, ha fölséges irányát, a nemzeti müveltsé- 
get, "s az ebből származható köz boldogságot mindenkor szem előtt tart- 
ván, illő méltatására tehetségem" kész iparkodását őszintén reá fordí- 
tandom. 
