126 III. TÖRTÉNETIRÁSI - OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 
Országh Mihály által, megujítatja személye , megyéje , urodalmai , s 
jobbágyai kiváltságait és szabadságit, ez utolsókéit kivált azon okból, 
mert gímesi Forgách János, Péter, és Friderik testvérek "s jobbágyaik 
amazok" némelly jogait kétségbehozással, sót sérelemmel illették. A" 
királytól pedig megerősíteték amaz utódaira is kiterjesztett szabadalom- 
ban, melly szerint ő saját személyében eskünni nem köteles. 
Azon időt értük (1467), sót már meg is haladtuk , mellyben Má- 
tyás a kiskoruság" korlátain átlépvén, önakaratu fejedelemmé lőn, minek 
elébb már igen éles, "s ha fiatal kora nem menti, characterére homályt 
vethető tanuságát adá, midón nagybátyját, felmagasztalóját a" királyi 
székre, a" törvényesen mellé rendelt kormányozó Szilágyit, mert akarat- 
jával ellenkezék, börtönbe vetteté. Nem adhatom, de nem is szükség 
adnom , Mátyás" terjedelmes rajzát, mellynek előterén bizonyosan érde- 
mei fognának nagykodni; azonban, mi czélomhoz való, elmellőznöm 
nem lehet, a!" feltételeiben erős, végrehajtásban szilárd akaratját, de az 
alkotványunkban mindig gyülölt, és törvényekkel fékezett önkényt sem, 
melly szerint a" húbéri rendszer" természeténél fogva, midőn a" nagyokat 
rendkivül zsarolá , az ezektől függő , s még igen határozatlan mérték- 
ben adózó nép" zsarolására is kényszert nyujta. " És furcsa, ezeknél még 
is Mátyás" igazságos neve nem csak nem csorbula , sót megörökült. " Igen, 
mert a" sokaság csak azt nézé, miként feníti és rója a" király az eddig 
büntetlen nagyokat, de az általa közvetőleg , "s a nagyoktól közvetetlen 
elkövetett rosz" gyülölete egyedül az utóbbakra hárult. Igy esik nép 
előtt a" végrehajtó gyakran utálatba, mig a" végrehajtató , mint távollé- 
vó ismeretlen, feddetlenül áll szemeibén. "De Mátyásnak e" bánásmódja 
az országnagyokkal más oldallal is bir. " Zsigmond" rettegetései után húsz 
év alatt a fő hatalom" osztogatása gyakran mellettök: elég idő elszokni 
az engedelmességtől, a" hatalomüzés" és fennhéjazás" megrügzésére pedig 
sok is. "Midőn tehát Mátyás ezek" kitöréseit korlátozni indul, szándé- 
kán többször csak színe, de néha valósága is megvan az önkénynek. E 
szempontból gondolnám nézendőknek az ezután eléadandó viszontagsá- 
gokat ő és nagyjai, kivált Vitéz János között. De mielőtt ezen orszá- 
g0s és Vitéz sorsára nagy befolyásu tárgyhoz látnék, ennek némi ma- 
gános tetteit fogom elmondani. 
