TÖRTÉNETEI. 37 



seit, barátság' édességeit olly kevéssé ismerik 's ollyan utashoz hason- 

 lítanak, ki magánosan bujdosik idegenek között. *) 



Pánczél Pál is elcsüggedve nézett az akkori szunnyadtságból a' 

 franczia akadémiára. Olly felséges alkotmány, irá, nálunk heljet nem 

 találhat. De még el is ijedt ennek olcsároltatásától, mellyet emberek 

 szórtak, kik ha Akadémia ne legyen, a' Kormán) t szidták volna, miért 

 nem gyámolít ; az állóba pedig titkos okaiknál fogva belékötelődztek 's 

 elhallgatva jobb oldalát, hajtották a' szókönyvvel volt lassukodást, 's 

 egyéb emberi tévedést, melly azt hitték, őket Társaságon kivül ma- 

 radtakat nem szokta elérni. 



Pánczél' javaslata ennél fogva inkább ez volt : áldozzon össze 12 

 vagyonos úr, három jutalomra tőkepénzt, 's egjik jutalom járjon ki, 

 mint 4, legfeljebb 5000 forint tőkének kamatja, különösen a' nyelv 

 még hátralévő hibáinak kiszemelésére ; másik ébreszszen ékesszóllási 

 munkákat, harmadik költés' míveit. 'S rebegett a' jámbor Pánczél a' 

 magyart eddig rontott visszavonástól , 2) ha tudósok közt se szűnne 

 meg monda , mint magyar természet ; a' mi azonban minden hevesebb 

 nemzetet félrtjuktata nagjra mehetésétől, mig az éretlen fennszédelgést, 

 a' más eleibe törő iríg}-\ ágyot , egy szóval a' még szilaj erőt, a' köz- 

 dísznek szeretete nagylelkűséggé nem tuda tisztítani. 



Kulcsár' jutalomkérdései Gróf Teleki Lászlóval , buzgó esdehlé- 

 seit iraták , mell} eket jutalom kívánása nélkül adott az említett meg- 

 bírálok eleibe, ^) kik Báró Prónay Sándornál tartották üléseiket. Majd 

 maga külön bocsátotta közre. A' magyar nyelv kimívelése' nagy aka- 

 dályául vallotta egyebek közt, 65dik §ában, a' 126d. lapon, tudós Tár- 

 saságok' nem létét is, elészámlálja a' 84dik §ban, lap 167, az erdélyi 



'_) A' magyar uijelvnek mostani állupotjdról , kimi'veltetliete'se módjairól eszközeiről. 



Pesten 180C. lap 140—147. 

 *) L. Pánczél' megjutalmazott feleletét ugyan ezen czímmel, lap 72 — 73. 

 ') L. A' magyar nyelv elemoxdilásúról buzgó esdeklései Gróf Teleki Lászlónak, 



Pesten 1806. lap. 14—15. 



