t:MLtKBt:SZKD 



nősen feledének mindent, a' mi őket a' purbúl , liova hullának, fclemel- 

 heté vala. Néhány kevésnek melléében támadt a' gondolat; a" haza' ve- 

 szélyben forgó nyelvét ragadni meg, ezt felvirágoztatni, ezt erőre hozni ; 

 s erején el rázni fel az álomba sülyedt népet, hogy lásson és érezzen. De 

 a" nép okét nem hallgatá ; de a' népnek ereje nem a olt ő reájok fel , 's a"' 

 jövőbe ki pillantani : "s így elhagyatva futak meg a' pályát , kUlünködők- 

 nek tartattak , 's kinevettetének ; mert nem akarák követni a' bölcsesé- 

 get, melly egyedül a' jelenlét' hasznairól gondoskodik. Illy környúlmé- 

 nyek közt lépett fel, illy környülmények közt küzdött a' mi Kazinczynk 

 is ; nem haszon nélkül a' nemzetre , nem nyom nélkül a' jövő korra néz- 

 ve ; de fájdalmul önmagának. Mert koszorúi nem enyhítek , hanem éget- 

 ték homlokát; 's neve híres voltát élte' nyugalmával fizeté. Pedig ő vala, 

 ki fiatalsága' küszöbén, még csak tizenhat évű gyermek, íróink parányi 

 körében megjelenvén, nemes, de tisiítel étben kevesektől tartott czélját 

 el nem csüggedő erőben, páratlan állandósággal, szünetlen haladásban 

 követte. Ó vala, ki nemzetének negyven é\ előtt hirtelen fellobbanó 's 

 hirtelen elahó tüzét olthatatlan horda kebelében, még akkor is, mikor 

 lélekfagylaló vészek környékezek. vala, ki a' szerencsét sem nem ígé- 

 rő , sem nem nyújtó literatori pályára számosokat tüzelt fel ; 's mozgást 

 és életet öntött a' tövises útra , mit sok mások elunatkozva , kétségtől le- 

 A erve pusztán hagytanak. líi nem emlékezik vissza az ő Gessnerére , 's 

 Bácsmegycijére ? mi maradandó behatást tőn a' szép ízlésű fiatal író, ki 

 alantmászás és iskolai feszesség helyett könnyű lebegésú fennséggel és csín- 

 nal jelene meg ; 's a' valaha tökéletre jutandó magyar prósának első talp- 

 kövét alapítá ! A' kassai magyar Múzeum , 's az ő Orjiheusa sebesen eltű- 

 nő jelenetek valának ugjan: de az általok hintett mag, évtizedek után 

 sokat ígérő virágokat vala termendő. 



Azonban miért említem ezt? még akkor ifjúsága' erejében élt; 

 's polgári fekvése által , a' literatorkodást kísérő kedvetlenségektől , fö- 

 dözteték. Csuda-e , ha a' lánglelkű ember fáradatlan munkált ? ha a' kö- 

 zönség' részvétlenségét csüggédetlen tűrte? ha magát feledvén, hazájá- 

 nak szentelé mindenét ; és a' sivatag jelenben csak a' virágzó jövendőt 



