kázafisAg. 189 



delem nyújtást mindenben, a' mi tólök kitelhető: a' szülöttek pedig mind 

 isteni parancsolatból, mind lélek siigallásból , 's bclsű üsztöntűl tartoznak 

 segedelemmel. Ezt súgja a' mindenható természet. Ezt tanítja minden 

 ethicus bölcs. 



A' szülék' nyomorgása a' gyermekek' gyalázatja. Egy római as- 

 szonyt, ki halálra volt itélve, a' Praetor tömlöczre vettetett, hogy rajta 

 az Ítélet véghez vitessék. Az őr, kire bizva volt, megindulván a' sze- 

 rencsétlen sorsún , halogatta a' vér büntetést , és az anyját látogató leá- 

 nyának megengedé a' hozzájárulást, mindenkor megvizsgálván, hog} néki 

 élelmet ne vigyen, 's így éhhel inkább, mint az ő keze, vagy hozzájá- 

 rulása által vesszen. A' bejáró leány emlőjével táplálta anj ját , minél töb- 

 bet nem tehetett. A' dolog kitudódván, az asszony meg szabadult. — így 

 kell a' haza gyermekeinek is gondolkodniok. Nincs a' nélkül, nem is le- 

 het, hogy a' haza több vagy kevesebb segedelmet maga fönntartására ne 

 kívánjon. Háború üt ki: az országot dicsőítő, a' nemzet" részét, vagy az 

 egészet ékesítő boldogító intézetek indítatnak meg : de mind ide áldozat 

 kell; adjon tehát a' hazafi : a' gazdag gazdagon, a' csekély értékű a' maga 

 ullapotjához képest; úgy is jobb heljre nem teheti. 



Tanúk a' példák arra, hogy a' hazaszeretetlensége vagy közönséges, 

 vagy igen érzékeny veszélyt öntött a' hazára; még is ezerén vannak, kik- 

 nél az énség, a' honszereteten diadalmaskodik. De mivel a' szó semmibe 

 sem kerül , örömtelve eléneklik : o cara patria , quae me genuisti , dulcis 

 Pannónia ! és ez az ő minden hazafiságok. Éhezik az írók' magasztalását , 

 de azt megérdemelni nem igyekeznek. 



HORVÁT kADKh. 



