BELLEN-HÁ6YAR LITERATURA. 207 



konságimk a' Pelasgokhoz , Hellas' legrégibb lakosihoz ; mivel még is He- 

 rodotos szerint olly nyelvet beszéltek, mellyet a' Hellének nem értettek 

 rokonságát nyelvünknek a' classicai hellénnel hasztalan vitatnék; másod- 

 szor: néhány szavaknak hason hangok és értelmök, bár milly nyilván 

 legyen az , épen nem szolgál okúi a' két nyelv közötti rokonságot hinnünk. 



Mikor azért én a' két nyelvet összevetve vizsgálom, nemazczélom 

 hogy akár egyiknek a' másikból lett származtat , akár mindkettőnek egy 

 harmadikból, mint közanyából eredtét hozzam ki; akár végre a' kettőnek 

 bár miféle rokonságát tanítsam : hanem közelebbi czélom ugyan az , hogy 

 miután a'' hellénnek minden egyéb nyelvfeletti elsőségét közönségesen 

 megismerjük, a' miénknek ahhoz közelségét, itt ott még felettiségét is ki- 

 mutassam. Távolabbi czélom pedig ezen összevetésben nyelvünkre némi- 

 nemű világot deríteni 's azt, a' mi benne eddig csak a' köznép' szájába 

 illő csekélységnek, vagy irói önkénynek 's makacsságnak, vagy még hi- 

 bának is tartatott , fontosnak , alaposnak , igaznak , legalább nem heljte- 

 lennek láttatni. 



Nem szűnik a" panasz íróink ellen , hogy az Írásban egjinás közt 

 meghasonlanak 's folyvást egj ellenkednek ; 's a' panasz azért nem szűnik, 

 mert a' hasonlás sem, 's ez azért nem, mert az egyetlenkedés' okai 

 folyvást maradnak. Vannak tudatlan írók , vannak gondatlanok , vannak 

 makacsok, 's ezeket 's ezeknek eltéréseiket nem védem; de azt kér- 

 dem, ha hát ez az egyetlenség, átalán véve, jele-e a' nyelv "s irás' tö- 

 kéletlenségének? akadálya-e további mívelődésének ? Én nyugodtan fele- 

 lem: nem; sőt örömmel adom hozzá, hogy épen az egyetlenség jele 

 nyelvünk' sokféleségének, minden nyelv' legszerencsésb tulajdonságának; 

 a' további mívelődésnek pedig legbizonyosb leghatalmasb rugója. Holt 

 az , a' mi nem mozog , 's csak az él , a' mi folyvást mozgásban szállong ; 

 's változik. 



Az egyetlenség' okai nálunk többfélék: majd az etymologiának 

 nemléte vagy bizonytalansága, melly hiány minden nj elvvel közös, majd 

 a' különböző ejtés és a' széphang iránti változó itélet és ízlés, 's az a' 

 kisebb nagyobb tisztelet, mellj'el beszélőink 's íróink az új vagy régi 



