'210 ÉRTEKEZÉSEK. 



o =. u , V , vv , o , eo , eu , ev , p . 



ö = e, i 5 u, ó. 



íí = u, u. 



ü = w, i, V, y, íi. 

 Kitetszik innen , hogy csak az rí és e-ben kettőztettek ollykor az u e's e ; de épen 

 azért, mert ugyan azon hang kettőztetett, diphtongnak nem mondhatni, melly 

 két különböző hangnak vegyületéből szárraozik. Előbb tarthatnók diphtongnak 

 az 8 és ü hangzókat, mellyek e és o, i és u vegyült hangot látszanak adni, va- 

 lamint a' rövid o és ü is. Ezek igy hasonlíthatnának a' hellén lappangó (J.mpro- 

 priák/iak nevezik) diphtongokhoz , millyenek különösen az vi, nv , mv. — Meg- 

 jegyzésre méltó az is, hogy a' Hellének is régi időben a' hosszú e és o hangot 

 hihetőleg a' rövideknek kettőztetésekkel irták : ee , oo j mellyek utóbb imigy ol- 

 vadtak egygyé : E!r (j?) és to Ji, v. a. Hihetőleg tehát hibáznak azok a' philolo- 

 gusok, kik e' kettőt is a' későbben talált formák közé számlálják; csak össze 

 vonott betűk ezek , nem újan találtak. 



cz) A" rokonhangu mássalhangzók. — A' majd minden nyelvben 

 rokonhanguakon kívül : 



C == z: t,u[ía Cpánczél) j= zabla; t,ayxh) (sarló) zarló. 



st == k : xoQfiog (törzsök) kormos. 



V zz V (két magánhangzó között) : evsTvg (boldogság) = evet. 



Jegyz. A' magyarban szépen majd össze majd felolvasztatik az u és ü : daru , darv . 

 kedü, kedv; daruas , kedües , darvas , kedves; nagy könnyüségökre a' költőknek: 

 "s igy volt ez a' Helléneknél is. 



d) A'' magánhangzók'' változásaikban. — Mit a' Hellének külön- 

 féle dialektusaikban tettek , azt teszik a' Magyarok különböző időre s 

 helyre nézve, t. i. a' betűket különfélileg változtatják el igen gyakran. 

 Ezennel a' magánhangzókon megyünk át. 



a = c vagy »; (á = é ; a = e) : ztaatQa , xíaaaQa (négy) ; valog , vsÁog 

 (üveg); aocfia, aocfuj (bölcseseg); vavg , v)ivg (hajó) ; csal, csel ; 

 család, cseléd; akadály, akadély x. akadék ; András , Endre. — 

 Igj' ma mi mondjuk és irjuk : halálnak , paradicsomban .• a' régiek 



