HKLlEN-M.iCYAR LITERATURA. 213 



w = a (ó = a) ^tovauv , fiovaav QIHí'esáké~) ; p'sAíuv , yíAav (nevető) ; nQuirog , 

 itgatos (első.) Nálunk ritkábban: csónak (csúnok) csanaki zanót, za?iat. 



w = o (ó = o) w(ia, ÓQa (óra'); sQwq, epog {szereleni) ; t,o}tj, ^ot] {élet.') 

 Nálunk: ból, bol; ágyból, ágyból, nagy könnyiiségökre költőinknek. 

 Régieink irták : bádog, hód, hónap, kódus, fót; 's a' köznép ma is 

 így szól, mi pedig /-et szúrunk közbe 's feloldjuk a' hosszú o-t: bol- 

 dog, hold, holnap , koldus , folt. Szertelen dolgot cselekszenek, kik 

 ezen esetben is megtartják a' hosszú hangot. 



Jegyz. Hód és hold; hónap és holnap! nincs-e, legalább nem lehetne-e kíiiönbse'g ? 

 hód QugerumJ egy hódföld ; hold (luna) az éj' változó napja; hónap fmensisj , 

 's innen a' hava, tz. György' hava; holnap (^crastinnm) mintha mondani akar- 

 nók : hol , mikor , ismét nap lesz , t. i. a' közel éjre virradó nap. 



£0 = i; (ó E= ú) Títkmvi] , xtlvvi] (teinyős.) Nálunk igen gyakran : azóte/ , 

 azúta ; alól, alul; lótól, lóliil 's lútúl. 



ov =s ao, a, 0, <u (u ^ ú) Aivtiov , Aivtiao QEneásé) ; o^ov , ő,«a (együtt) ; 

 naQŰevovg, nagdavo? (szüzeket); fxovacc , nuaa (3Túsa) ovgavog, uqavoz 

 (ég.) Mi a' hosszú 's rüvid u-t egj mással gyakran és könnyen cse- 

 réljük fel: ur, úr; kivált hol a' szó nevekedik: uram, tudom, túrok; 

 ur , tűd, túr gyökerektől. Igen sok fő és mellék nevek végződnek 

 nálunk «-val, ezen esetben mások hosszúnak mások rövidnek veszik 

 azt, a' költők pedig szabadságokkal élnek. Élünk még u helyett o-val 

 is : knkuk , kakuk ; gyakrabban o-val : bucsu , bócsu ; csuda , csoda ; 

 tompul, tompol ; a' Göcsei mondja: miesida, kicsida, micsoda, mi- 

 csuda 'stb. helyett. 



w = i (Ü = i) vtpodiv , irpodsv (fölülről) ; inág inag (látás); Svnog, Stuog 

 (kétlábú.) A' magyarban: dühös, dihes ; együgyű, egyigyü ; azért is 

 ^Sy ) ^Sy j ügyekszem , igyekszem ünnep (ülnép) iuiiep ; bükk , bikk ; 

 fül, fii (Párizp.) Felcseréltetik nálunk ö-vel is (ez a' hang, hanem 

 ha azot diphtong közelit hozzá, a' Helléneknél ismeretlen volt): döl' 

 ni, dűlni; dőzsölni, dőzsühu' ; bő, bit; bér, búr; cső, csű. 



