HELI-KN-MACYAR I.ITERATLnA. - 221 



2) A' birtokos állapotban a' Ilcllen gcnitívussal adja a' iK^vmúst , 

 bármi esetben legyen a' főnév, ellenkezőleg a' latinnal: TiartiQ i'iuuv, natt- 

 Qa í/tmv, x^tqi sfiov , p atcr noster — nostri — 'stb. in anu niea — inci. 

 — Ez az eset még szebben van a' keleti természetű Magjarban , mikor a'' 

 névmás' genitívusát oda függeszti a' birtoki főnévhez: atyám (ém az 

 e n y é m-ből ; kezemmel, a'' kézzel, m e 1 1 y enyém 'stb. í.eyei íxaa- 

 Tos Tt/v éavTov Q(oi.njv , kiki önerejét beszéli. 



3) Igen megegyez a' két nyelv ezekben: e/^avtov, enmagam; aeav- 

 tov, tenmagad; tavrov önmaga. De a' Jlagyar' felsősége a' Hellénen 

 abban áll, hogy a' többesben változtatja a' névmásokat: min — m innen 

 magunk; tin-^tinnen magatok. 



4) A' Magyar ezt: maga minden személyhez felveszi; így a' Hel- 

 lén is ezt: tavTov, csak hogy a' Magyar személyes ragasztékkal is külön- 

 böztet, a' Hellén egyedül igével: szeretjük magiinkat tavrovg aya- 

 itütfÁev. Csináljatok magatoknak barátokat;;ro?;iTarí í«i;rotsf/:í/loi's. 

 Ideje tanácskoznunk magunk közt; ú>q>i S tífnv sv arpiat fi>iTiaaOcei. 



e) Ige. 

 A' nyelv' ereje épen úgy tűnik ki az igékből, azoknak különféle 

 formáikból, külön értelmű hajlásúkból, mint a' nemzeté ennek munkás- 

 ságából. Mennél többféle vcgzetű , formájú, értelmű 's változásuak az igék , 

 's mennél nagyobb számúak ^alamelly nyelvben, annál nagjobb annak 

 hatósága, sőt, ha a' nyelv tüköré a' nemzeti charakternek, ebből ma- 

 gának a' nemzetnek elevenségére, lelkes munkásságára majd nem bizo- 

 nyos a' következtetés. 'S itt bátran szemközt áll a' Magyar a' Hellén- 

 nel, 's a' kettőnek összehasonlításából nyilván kitűnik, mennyivel di- 

 csőbb a' mi nyelvünk a' legdicsőbb Hellénnél. 



1) A' Helléneknél néhány időben elől áll a' megszerzés (aug- 

 mentum)éskettőztctes(redup li ca ti o), a' Magyarnál hátul -.tvutoi, hv- 

 nov, TtTVffu, tTtTvrptiv. szün, szűn-ik, szünte-nek; kell, kel- 

 le-tik, kellettek, kellette-nek. 



2) A' Hellén a' végmagánhangzókat összehiizza : ^outo , :zoiut. A' 

 Magyarnak illy sokhangzóu igéi nincsenek, nem is kellemesek azok, 



