232 ÉRTEKEZÉSEK. 



III. 



a' fa és kőhiderő' hasonlati IVIEGHATÁROZÁSA. 



1. §. 



Az emberi elme az építésben , legmerészebbnek legnagyobbnak mu- 

 tatja magát. Minden erőmív tudákjait, minden idő vetéseit megmozdítja, 

 hogy építés által, apró darabok sok. egyre irányzó kezek és mívszerek- 

 kel, rendes öszverakás által, roppant alkotmányokat állítson elő. Az 

 építések között fő helyen állanak a' hidal, az az két, egymástól termé- 

 szet (víz, mélység 's a' t.) által elválasztatott helyeknek járhatólagi ösz- 

 vekötése. 



A' hidak hajdantól fogva, fából vagy kőből építtettek. A' vas (ru- 

 dak, láncz, vasfonal tekercsekkel) , és kötélhidak későbbiek. Ezeknek 

 előállítása , a' mint az erőtudók' legfőbb feladásai közé tartozik : úgy 

 iparkodnak is mindig a' tudákosok, a' legmesszebb lévő vizsgálati tiszta 

 igazságokat, a' hídalkotmányokra alkalmaztathatni; 's keresni szüntelen 

 a' közt, melly által a' tiszta szemlélési tudákjaink, a' legnagyobb mívek 

 előállítására vagy a' legnagyobb gyakorlatra (tehetségeink két végső sar- 

 kai egymásra) alkalmaztathatnak. Igen szükséges ezen köznek ismerete, 

 mert ez viszi által merész szemléleteinket a' tapasztalásra. De igen nehéz 

 is e' nélkül a' fent járó szemlélődéseket a' külső való életre alkalmaztat- 

 ni ! — Ellent állnak magas feltételeinknek , mellyek csak az üregbe 

 mennek, a' tömeg'' tulajdonai. — Igyekeztek azért, hogy tárgyunkhoz 

 közelebb lépjünk, a' híd tömegeinek, az erősség meghatározásába befolyó 

 tiűajdonait kikeresni, és ezt azon höxtudákxxak venni, melly által a' 

 puszta szemléletek bátran alkalmaztatnának. De fájdalom ez a' gyakor- 

 lásra vivő közmód, sem a' fa, sem kivált a' kőtömegü hidakban nem 

 lévén elégséges, és igy nem is mindig bizonyos: hogy bátorságosan 

 mehessen elő a' gyakorlás ; a' Aaío«?aío^aí vették nem régen elő, melly 

 közmód által, az előttünk lévő kisebb mértékű mtvekről a" nagyobb 

 mértéküekre felemelkedhetünk, 's bátran meghatározhatjuk, hogy kell 



