POLTAI HARM0NI3TIKA. 247 



IV. 



POETAI HARMO.MSTIKA. 



Intézet. 



Harnionistikám nem egyéb akar lenni, mint a' poétái szép fő létszereinek 's 

 ezen létszerek' szerközetének ösmerete. 



Gondolkodván t. i. a' poétái szépnek természetéről, annak titkait a' harmó- 

 niából és három fő létszer harmóniás szerközetéből fejtegetem , 's igy nevezem 

 nyomozatim' egyetemét harmonistikának ; a' mit, úgy vélem, csak annyiból sem 

 tettem minden ok nélkül , mivel a' muzsika és poésis olly rokon művészetek , hogy 

 ^öbb tekintetben nevezhetjük a' poésist lelki muzsikának. 



A' dolgok' létszerein nem értünk egyebet , mint azoknak reánk ható tulajdon- 

 ságait. Mert a' dolgok' legbelsőbb valóságait nem ösmerjük, csak azoknak tulaj- 

 donságait nevezzük létszereknek annyiban , a' mennyiben minden dolgok' létét külön- 

 féle tulajdonságok' szerközetében állani látjuk. 



így a' poétái szép' fő létszerei vagy alkató részei sem egyebek , mint azon 

 legalkatóbb — leglétadóbb tulajdonságai, mellyek annak legközönebb ') létvonalait 

 formálják. 



lUy alkató részek összefolyásának— concentratiójának rend és rangszeres 

 egyesületét nevezem én szerközetnek; a' mi tehát tulajdonképen annyi mint forma, 

 olly legközönebb létforma , melly a' poétái szépnek csak legfőbb charaktereit mu- 

 tatja ugyan , de a' mellyekből a' poétái szem az egészet megösmerheti. 



Tárgyoraat a' természetben és emberben keresem. Mert ámbár a' legtulaj- 

 donabb poétái szép nem más mint emberi szép ; de mivel az ember csak olly része 

 és kifolyása a' természetnek , mellynek minden létszerei , életvonalai és törvényei 

 a' világéval összefolynak elannyira , hogy az ember , ez a' rég 's jól ügy nevezett 

 kis világ , mintegy láthatja magában a' világot , a' világban pedig az embert ; 's 

 mivel igy minden poétái szép egyszersmind természeti szép, vagy az emberi és ter- 

 mészeti szépek' egyesülete : tehát úgy intézem szemléletiraet, hogy minden állítma- 

 nyim ezen természetekből folyók 's ezekre támaszkodók legyenek. Mert csak annyi- 

 ban ösmerhetjük mind az igazat mind a' jót mind pedig ezeknek egyetemét a szé- 

 pet , a' mennyiben ezen természetek' rejteményit nyithatjuk. 



•) Van kiilün , kiilünb , az ai , kSlüneM , van tehát lüíSn e» lijiöiic^i it. De egyébiránt Í9 , ha 

 nyelvünket szebbíteni akarjuk , a' sok tugott — icgest fogyasztanunk kell. 



