POETAl IIARMOMSTIKA. 251 



előlien illctéstól cgyinínt lávol vágynak, 's mellyek sem egyformaság- 

 gal sem szerlelen külíinfclcséggel nem farosztanak, hanem c' részben is 

 középszert tartanak. 



így folynak össze mindenütt a' harmóniás középlétben a' szép 

 középszernek középpontnak, középútnak, vegyületnek, harmóniás kü- 

 lönféleségnek , mind a' két értelemben vett közönségesnek és legfőbbnek 

 ideái ; mert mi a' dolgok' legfőbbje egyéb mint azoknak közönséges 

 közé])i)ontja , az az , legfőbb oka és czélja ? De összefolynak ezek még 

 a' teremtésnek és Teremtőnek ideáival is: mert a' teremtés sem egyéb 

 mint a' világ létszereiiiek harmóniás összefolyása , mellynek pedig har- 

 móniázó középpontja a' Teremtő, valamint az emberi lelket is csak úgy 

 tekinthetjük mint minden létszereinek harmóniázó középpontját. 



Innét van hogy valamint egyik főcharekterünknek , az okos- 

 ságnak, legközonebb törvénye a' józan közép nt; úgy másik főcharak- 

 teriinknek, a' teremtést érző és követő phantasiának is, legfőbb tör- 

 vénye a' szép középlét. így van az hogy minden szertelenség, az az, a' 

 józan középútról és szép középlétrűl tá^ozás, annyi mint oktalanság és 

 méltatlanság, 's annyi mint rossz, és rút, a' szép középlét pedig min- 

 denütt annyi mint jó és széjij^ az az tehát, a' jónak és szépnek harmóni- 

 ás összefolyása, harmóniás közepléte. 



Ezért utáltak a' szép érző Hellének minden különösséget és fölöt- 

 lébbvalót annyira, hogy valamint Apolló legfőbb templomában, úgy 

 minden görög szép művön nyilván irva volt a' szépnek és jónak ezen ö- 

 rök törvénye : „semmit ne fölöttébb." a* mi pedig épen a' szép középlét' 

 legfőbb törvénye , olly törvény tudniillik, melly a' szépnek határiból min- 

 den mértéktelent, minden fölöttébb valót és igy minden szélsőséget, az 

 az, nem középszerűt egyiránt kizár. 



így érzett I-essing midőn a' tragoediának Aristoteles által alapí- 

 tott főczélján — a' szenvedelmek' tisztításán — azoknak helyes, illendő 

 mértékre szállítását érté. Mert a' helyességnek és illendőségnek mértéke 

 természet szerint nem egyéb mint az okosságnak és szép érzésnek örök 



32 * 



