292 ÉRTEKEZÉSEK. 



Ezen eposi álmosság' okát pedig igen könnyű megfejteni, ha 

 nícggondoljuk , liogy a' lyrai lélckömlet a' poésisnak lelke és legfőbb hang- 

 ja ; 's meggondoljuk, hogy a' természetben nincs semmi szebb, semmi 

 na'gyobb, mint a' szép lélek és annak magas szózatja. 



Ezért járult a' görög dráma' érzelmes beszédéhez még az éneklő 

 chorusis, nielly a' drámát a' lyrával párosítá; 's ezért kell a' muzsikát, 

 éneket és beszédet harmóniásan vegyítő melodrámát legfőbb drámaformá- 

 nak tekintenünk; a' csupa éneklő operát ellenben csak olly egyoldalú 

 lyrai végletnek, nielly a' poésist egészen a' muzsikába fullasztja; még 

 pedig olly muzsikába, melljet a' dolog' természetlen és nehéz tulajdon- 

 ságai gj'akran elég dissonantiákkal töltnek el. 



De épen illy hibás véglet az is, midőn a' dráma és epos a' szív- 

 nek és főnek minden lyrai játéka nélkül gombolyítják le a' történetet, 's a" 

 szívemelő lelki jelenetek helyett, csak hideg és lelketlen bábokat járat- 

 nak előttünk. Ezt vette észre Schiller, midőn utóbbi szomorú játékaiba 

 lyrai jeleneteket szőve , valamint Kotzebue , midőn a' görög chorus' ly- 

 ráját és reflexióit a' játék' hőseinek szájába adá , 's az által ama' sok lel- 

 kes episodimnát formálá. 



Más részről továbbá a' chorust és lyrai eszméleteket , nem csak 

 úgy kell tekintenünk , mint a' poétái szépnek kiegészítőit ; hanem egy- 

 szersmind úgy is , mint legbölcsebb czélirányosságot. Mert mikor a' drá- 

 ma és epos az élet' tarka és homályos meséit mutogatják ; mi lehet czél- 

 irányosb , mint ha a' lélek intéző lyra kifejti előttünk azon szemponto- 

 kat, mellyekből a' dolgok' természetét néznünk kell? 's mi lehet czél- 

 iránjosb és szebb, mint az olly meleg szív' beszéde és életbölcsesége , a' 

 millycnek Voss' Luizájából és Göthe' Ilermannjából hozzánk szólanak? 



Igaz ugyan, hogy az illy lélekintézés , egy két philosophusra néz- 

 ve fölösleges ; de ne feledjük azt el soha , hogy a' poésis' publicumát nem 

 egy két philosophus , hanem leginkább az ifjúság és nép formálja. Az 

 illy publicumra nézve pedig a' valódi poétának, nem csak mulattatónak, 

 de egyszersmind és leginkább iélckintézőnek is kell lenni. 



