POETAI HARMOMSTIKA. 293 



Az eposi és drámai tárgyasságot sokan balíil értik és messze vi- 

 szik. De én azt hiszem , hogy a' szépérző és értő Winkelmannak azon 

 állítása, mclly szerint a' Hellének' követését nem kétlé a' természet' kö- 

 vetésénél inkább ajánlani , ha valamiben, minden bizonnyal e' részben 

 legelőbb kifogást szenvedhet , 's reánk nézve szenved is. Mert bizonyos 

 az, hogy a' mi hidegebb érzékeinkhez és hamisabb nézeteinkhez képest, 

 gyakrabban és hathatósabban kell nálunk mind a' szivet mind az elmét 

 pengetni , mint a' nyíltabb szívű és fejű görög népnél. 



Platónak több helyéből láthatni, hogy a' Helléneket Homerns' 

 nyugalmas verseinek hallása már olly nagy elragadtatásba hozta, mil- 

 lyent mink már ma nem értünk, nem érzünk 's a' millyenre minket sera- 

 mi Ijrai hév nem melegíthet. De én azt is hiszem, hogy ezen boldog 

 gyermeki népnek már csak a' helyes beszéd is olly valami gyönyört ada ; 

 miilyent nékünk a' legszebb költészet alig adhat. Én legalább csak így 

 tudom magamnak megfejteni mind Plató' végtelen üres beszédeinek okát, 

 mind pedig azon gjilkos prcdikátiókét, mellyeket Homerus az öldöklő hő- 

 sek' szájába ád. 



A' Görög mihelyt csak hallá a' poétái nyelvet, már megzendülni 

 érzé lelkében az egész Helikont ; mert valamint az aesthetikai nevelés , 

 úgy az életnek minden formái igen fogékonynyá képzék azt a' szép érzetre; 

 minket ellenben a' kedvetlen prosai élet és nevelés olJy hidegekké fagy- 

 latnak , hogy csak a' lyrai és Schilleri reflexiók kapnak meg valamen- 

 nyire. 



XX. 



SZOMORÚ ÉS VÍC KÖLTÉSZETEK. 



Szint olly pompásan mint hamisan szóla Bouterweck , midőn a' 

 szomorú és vígjátékokra azt monda , liogy a' poésis általában csak extre- 

 mumokban ünnepli diadalmi pompáját ; mert csak ott concentrálja magát 

 a' poétái effectus egy ollj érzetben , melly másik alatt nem áll. 



Azt gondolnók iily beszédre, ha egyéb tisztább helyeire nem 

 emlékeznénk , hogy ő valójában a' tragoediát halottas házak és siralom' 



