294 ÉRTEKEZÉSEK. 



völgyének, a' lenncomicumot pedig fonólakzinak nézi? — Azonban én úgy 

 vélem, ezt csak úgy kell érteni, hogy a' szomorú és vígjátékok, egy- 

 másra nézve, extremumok ugyan; de magokban még sem extremitások. 

 Különben a' szépnek Apolló' templomára irt örök törvénye , a' „semmit 

 ne fölöttébb" a' drámavilágban egészen fölfordulva volna? 



Igaz ugyan , hogy a' vígság , mint már magában szép és kellő ér- 

 zés , nem hamar esik túlságba ; de csak ugyan mégis nem a' szertelen 

 hahota, hanem csak az aesthesisi mosolygás közelít a' legszebb lélek- 

 szinhez a' vidám nyugalomhoz ; a' csupa szomor és annak végletei pe- 

 dig még inkább ellenkeznek a' poétái játékkal és a' lélek' szabadságával. 



Ha tehát annyira tudnók is a' költészet' foganatját vagy eífe- 

 ctusát concentrálni , hogy illy végletekre ragadó lehetne , azt tennünk 

 szabad még sem volna. Mert ámbár egyik czélja a' tragoediának szána- 

 kodást gerjeszteni ; de koránt sem ollyant , melly a' nézőt czéltalanúi 

 gyötri, hanem csak ollyant, melly a' szívben a' szeretet' húrjait pengeti. 

 ■ Az illy érzést pedig a' nélkül, hogy azt egyéb érzelmek alá 

 vetnők, azokkal olly harmóniás szerközetbe és vegyületbe hozhatjuk, 

 melly a' szomor és vigság' végletei helyett azoknak aesthesisi tulajdo- 

 nait magába concentrálhatja, 's igy az élet' minden színeinek közönét 

 mutathatja, és ez a' közön a' drámai közép tető. Ezen tetőn formálják 

 az erénynek, hős szellemnek, szerelemnek és örömnek jelenetei a' leg- 

 főbb játékot, nem pedig a' szomorúak és vigságnak aesthesis nélkül 

 lévő végletei. 



Az igazi poésis, ez a' tündér vihágtűkör," minél inkább po- 

 étái világtűkör; annál inkább nem egyes színeit, hanem mindenkor egé- 

 szét mutatja az életnek; az élet pedig nem csupa szomor, nem csupa víg- 

 ság , hanem csak ezeknek vegyülete , és épen az a' valódi poésis , melly 

 a' valóság' tarka vegyületét harmóniás vegyületté formálja. 



A' görög tragoedia igen egyszinüleg komolynak látszik ugyan, 

 de valójában még is vegyes érzelmeket ád. Mert ha egy részről az em- 

 beriség' fájdalmaiban osztoztat ; más részről az ideális világ' látásával gyö- 

 nyörködtet, az erény' nagy jelenetei által emel, a' fátum' isteni ideája 



