AZ EMBER IRÁNYA. 313 



4. §. 

 Az ember' irányára nézve bővebb világosság' óiiajtásu. 

 lm itt vagyon, a' mit az ember' iránya felől a' korlátozott em- 

 beri ész' vczérkedése után röviden mondhatni. Mindnyájan különbség 's 

 kivétel nélkül kerülvén a' tévedést, az igazat keressük; mindnyájan még 

 minmagunkban is úláhán a' gonoszt, még ellenfelünkben is magasztaljuk 

 az erényt; mindnyájan, mennyire lehet, távoztatván a' bajt 's mindent, 

 mi kellemetlen , boldogság után sóvárgunk. Ezen határozottan kijelelt 

 czélunk' eszközlésében sok nemű akadályok mutatkoznak tigyan: de a' mi 

 első pillantatra akadálynak látszik ; hosszabb tapasztalás 's értebb gon- 

 dolkodás után szinte segédeszköznek mondathatik. Mind e' mellett tagad- 

 hatatlan, hogy e' tárgyban, tekintvén főkép a' jövendőt, a' bővebb vi- 

 lágítás igen kívánatos. Általában szólván a' jelen 's jövő élet között olly 

 sűrű homály vagyon , mellyen a' legélesebb elme sem képes általhatni ; ez 

 oknál fogva, miket az ész' útmutatása szerint a' végirány felől a' túlvilágra 

 nézve mondani 's állítani szoktak, mind azok inkább csak sejtések 's vé- 

 lemények mint rendíthetlen valóságok: olly sejtések, mellyek legfelebb 

 ezen forró óhajtást gerjeszthetik szivünkben : vajha a' gond\ iselés olly i- 

 gazmondható 's mondó tanítót küldene 's állítana közénkbe, kinek hibát- 

 lan szavain teljesen megnyugodhatnánk. A' mit az emberi nem' nem 

 csak mindenkor merészség' vétke nélkül kívánhatott, nem csak mindenkor 

 bizodalommal kérhetett ; hanem mindenkor bátran rcménylhetett is az 

 isteni bölcseségtől 's jóságtól: annál is inkább, hogj' ez egyetlen út annak 

 biztos kitanúlására , vallyon nem egyedül szép álmodozás -e emez állítás: 

 csak a' jelen élet után szemlélhetjük a' túlvilágban az igazat teljes fényben, 

 az erényt egész méltóságban, a' boldogságot tökéletes mértékben. 



SZILASY JÁNOS. 



iO 



