40 A HORVÁTORSZÁCI 



csak négy latnyi nehézségű darabot láthatott belőle. Az adatok 

 hiányánál fogva tehát nem lehet meghatározni, milly nagyok le- 

 hettek ezen kövek. Erre nemsokára a zágrábi püspök Ha ülik 

 György ő méltóságától kapott a császári ásványok gyűjteménye 

 Bécsben egy 1 1 latot nyomó darabot, a magyar nemzeti museum pe- 

 dig egy 6 latnyit *). A már több ízben említett múzeumi őr Parts eh 

 úr ezen kőről következő jellemvonásokat adott: „Az alaptömeg 

 világos hamvas-szürke, barna rozsdás foltokkal, s homályos 

 kissé sötétebb kerekded kiválasztásokkal, s meglehetős sok finom 

 és középszerű finomságú behintett színvassal s igen finom behin- 

 tett deléjkovanddal , halvány, vagy gyöngén csillámló héjjal. A 

 világos színvas-tartalmu rendes meteorkövek válfajához tartozik, 

 s alig lehet megkülönböztetni a Slobodka, Forsyth, Glasgow, 

 Yorkshire, Kaleschofka, Politz, Zaborczika és Char- 

 kov-ban leesett meteorkövektől." 



Ezen meteorkő Dr. Nendtvich által eszközlölt vegybontá- 

 sát lásd alább. 



következő alkatrészekre talált: 



Álkéneg Ni S 0,0179 



Vaskéneg Fe S' 0,0705 



Vasélecséleg FeO,Fe'0' 0,4520 



Agyagföld ArO* 0,2030 



Keseréleg MgO. 0,5910 



Kovasav SiO' 0,9090 



Cselélecséleg Mn Mn' 0' 0,0015 



2,2449 



Munkába vétetett 2,2500 



Veszteség: 0,0051. 



Fajsúlya Rumler szerint 3,54 Nendtvich szerint 3,523. 

 A magyar nemzeti museumban létező darab abban különbözik a 

 bécsi példánytól, hogy ennek nagyobb a héjas fölülete, kevesebb 

 színvas , s több és nagyobb behintett deléjkovandok találtatnak 

 benne. 



Az úgynevezett Reichenbach-féle meteorkövecsek, mellyek 

 1841. aug. 10-dikén záporeső kíséretében hullottak Sopronme- 



'■') Biíró Roichenbíich is bír t^gy darabot Bécsben. 



