MINÖLEGES VEGYBONTÁSA. 63 



kapott színezetet ; ham-vas-kékegg-el (Kálium eiseiicyanür) a fo- 

 lyadék sárgás-zöld szint kapott a nélkül hogy csapadék képződött 

 volna. Ezen kísérletek, mellyeket a folyadék elégtelen mennyisé- 

 génél fogva nem lehetett folytatni, valószínűvé látszottak 

 előttem tenni azt, hogy ezen színezet oka itten festeny volt. 



Hogy bizonyos legyek avílanyésfes ténynek az árvái szin- 

 vasbani jelenlétéről, a vasnak külső feketés-barna élegborítéká- 

 ból, mellyben még sok fémrészecskék találtattak, hozzáadólag mint- 

 egy 3 gramme-ot szénsavas haméleggel, szénsavas szikéleggel s 

 valami kis salétrommal a szokott arányban vegyitettem, s éreny- 

 tégelyben % -ed óráig erős izzó tűznek tettem ki. Olvadás után 

 a tömeg a tégely falain imitt amott kékes-zöld szinü volt a cselsa- 

 vas égvénytől (mangansaurer alcali). Az igen összeolvadt tö- 

 meg forró vizzel kezeltetett , s róla világos-sárga szinü folyadék 

 szüretett le. Mivel itt azt hittem, hogy a festeny okozta ezen szint 

 a folyadék egy részénél a Vauquelin-féle választó modort al- 

 kalmazám (Berzelius B. 2. 1. 331. 5. Aufl.). És valóban feketés- 

 zöld csapadékot nyertem, melly megszáritatván szürkés-fekete 

 szinü lett. Az olvasztócső előtt ezen csapadék pórissal az élegü- 

 lési tűzben sárga, a meghűlés után színtelen gyöngyöket adott : 

 a szinitési tűzben ezen gyöngyök inkább zöldes szinűek lettek. 

 A pórissali ellenhatáshoz egészen hasonló volt a sal microcos- 

 micussali ellenhatás, csak hogy a szinitési tűzben kezelt gyöngy a 

 meghűlés után is zöldes maradt. Salétrommal megérintetvén ezen 

 gyöngy zöldes szinét vörösessé változtatta, ellenben ónnal kezel- 

 tetvén a gyöngy az izzásban színtelen lett, meghűlvén pedig bar- 

 nás-zöld. Ezen kísérletekből nyilván kiviláglik hogy itten, a Vau- 

 quelin-féle modor által kiválasztott fém, vas volt, melly a szénsa- 

 vas égvények és salétrommali izzás daczára is a vilsavhoz kötve 

 maradt, s miután az izzott sótömeg vizzel kivonatott , az oldatba 

 mint vilsavas vaséleg ment által. Azt egyébbiránt nem akarom ál- 

 lítani, hogy valamelly más , a kesrenycsoportba tartozó fémnek 

 minden nyomdokától ment lett légyen. A Vauquelin-féle vá- 

 lasztó modornál fémcsapadékról leszűrt folyadékban a vilsav 

 jelenléte halvkönlegeg- keseréleggel , légsavas ezüstéleg- 

 gel és légsavas óloméleggel nyilván bebizonyitathatott. Meg 

 kell még jegyeznem, hogy az izzított árvái vaséleg bo- 

 rítékban a kénnek vagy kénsavnak csak legkisebb nyomára 

 sem lehetett találni. 



