CYAKAI'ODASAROL. 



199 



ben a csíísz. lermészeltárban és a fenemlílett munkákban; hon- 

 nan haza jüvén, el nem mulasztani minden fenyvestáji madártani 

 tanítvány iniat, főleg a buzgó beszterczebányai Grineus és Ro- 

 kosz urakat többek közt ezen két ritkaságra is figyelmeztetni. 



Nem sokára nagy örömmel vala jutalmazva barátságosan 

 összekötött ügyekezelünk, — mert a fennevezett két barátom 

 fáradhatlan törekvéseinek rövid idő múlva sikerült, ezen két ma- 

 dárritkaságnak a beszterczei környéken is történetes előfordulá- 

 sárúi nem csak hiteles tudósításokat, hanem magokat a madarakat 

 is eleven példányokban Óhegy tájáról megszerezhetni. Mostani 

 közlük mulalásomkor ők azokkal tanítványi hálául — kedvesked- 

 tek nekem ; — én pedig mielőtt azokat a nemzeti Múzeum gyűj- 

 teményébe bekebelezném, kedves kötelességemnek tartottam, azok 

 bemutatásával és azokróli néhány szóval a tek. társulatot értesíteni. 



A még hátralevő, szinte utolsó utazásomból hozott — ez al- 

 kalommal természetbuvártársimnak bemutatandó madár, a bú- 

 várnak (Mergus, Linn; Saeger, Saegetaucher); egy faja. — 

 Ez az úszhártyások (Palmípedes, Lath; Natatores, Iliig; 

 Anseres Linn.; Schw^immvögel); nagy osztályába, a le- 

 mezorrúak (Lamellirostres; Lamellosodentatae ; Anatidae; Zahn- 

 schnaebler, Blattzaehner, Entenartige-Schwimmvögel), családjának 

 egyik nevezetesebb taga. 



A buvárnem kitünőleg különbözik a többi lemezorrtíaktól, 

 nevezetesen pedig a kacsáktól (réczéktől) vékonyabb, 

 hengerübb, belszéleinek egész hosszában apró , hegyes , fűrész- 

 idomú, hátrairányzott fogakkal fegyverezett orra által, raellynek 

 felső vége tetemesen legörbedt. A búvároknak Európában eddig 

 4, magyarhonban csak Z faját ismertük, honosnak, u. m. : 



1. A nagy vag-y közönséges búvárt (köznépiesen: 

 nagy jeges kacsa ; Mergus Merganser Linn. ; Merg. Castor et ru- 

 bricapillus, Gmel.; Grosser Saeger, Gaense-Saeger ; Pest körül 

 Mürachente — Meerach helyett) ! — ; melly jeles nagyságán kí- 

 vül , szalagfalan tiszta fehér szárnytükre, vörös orra és lába, 

 de az által is megkülönböztethető, hogy fejének bár zöld- 

 fekete- (az idősb hímnél), bár rozsdabarna- (ajérczénél és a 

 fiáknál) színe egész a nyak közepéig leérő. — Hona az ó és új 

 világ éjszak tartományai, honnan a vízfagyasztótélben melegeb- 

 bekbe leköltözvén, évenkint honunk jelesb vizeit, itt Pest körül 

 is, megkeresi. 



