A FOtiAS VAKONV. 215 



visszaulazásomal, hogy oll ez állat körül is lehessek vizsgálatokat, 

 a hol az tudtommal leg-számosabban tanyázik: olt vala örömem 

 számtalan ; már előbb leirt túrcsöveit a fogas vakonynak vizsgálni, 

 de egyszersmind meggyőződni arról, hogy ezen emlős igen is s 

 még pedig tetemes nagy eleségtárokal és külön fekhelyeket ké- 

 szit magának , s hogy azokat különféle növenytáplálékokkal bő- 

 ségesen ellátja. 



A békés-csabai iskolatanitó , S z t r a k a Károly segéd- 

 lársom társaságában kiindulván , ide s tova a csabai nagy halár- 

 ban fogas vakony tanyáit keresendők , nem sokára egy 70 éves 

 agg, Kovács nevű tanyásra akadtunk, ki velünk a földi kutyák 

 fölül kérdezősködvén, azonnal a következőtközlötte. „Uraim! én 

 az idén is bevetettem V4 holdat vörös hagymával. Ej be gyönyö- 

 rűen nőtt meg! volt ám benne örömöm! — (Mert, intra paren- 

 thesim sit dictum: az alföldiek nem adják ám a jó hagymát rósz 

 pecsenyéért!:) — De mi lett belőle uraim! mikor már eljött 

 a kiszedés ideje: odalett egymás után szép termésem, — csakúgy 

 eltűnt szemeim elől,s alig foghatom meg, hogy hova lehetett — ? 

 De biz én csak az átkozott földi kutyát okolom , mert sok túrásai 

 s hányásaira akadtam a lóheresemben." — Neki indulánk tehát 

 a jó aggal, ásókkal el'átva tanyáinak, s alig kezdénk talált ra- 

 kásait széthányni , már is szedtünk 1 V2 véka vad és kigyóhagy- 

 mával(Allium scorodoprasum, senescens elHyacynthus comosus) 

 és lóher vastagabb gyökereivel vegyült vöröshagymát. Hányá- 

 saiból eredő csöveit követvén , nem sokára akadtunk éléskam- 

 rájára is, melly egy mély garád gyepfelé való oldalában vala, 

 s mellynek mivolta bennünket igazi bámulattal tölte el. Ez nagy- 

 ságára nézve lehetett mintegy három köblös, alakára nézve olly 

 annyira hasonló a mi közönséges, öblös, alul tágasb, fölül szű- 

 kített buzavermeinkhez, hogy akaratunk ellen jövénk azon gon- 

 dolatra: hogy az emberek tán ezen állattól tanulták meg a buza- 

 verem készítését, miután inkább hihető, hogy nem ö tanulta azt az 

 emberektől. Ezen raktára falai különben olly simák és kemények 

 voltak , mintha azokat a legügyesebb kőmives tapasztotta volna 

 ki. Benne találtunk ismét harmadfél véka vegyületet vöröshagy- 

 ma, burgonya; darabolt lóheregyökerekből és egy vad t. i.bugás- 

 sikkanlyú(Scabiosa panniculata)magvas bugáiból, melly az előbbe- 

 ni a hányásokban találttal, 4 vékát vagy is egy egész köblöt tesz. 



Ezen raktára gyepfelé álló oldalában nyílt egy tovább a ke- 



