218 A FOGAS VAKONY. 



nélkül, hogy akár a falba, akár a küszöbökbe vagy bár mi más 

 tárgyakba és akadályokba valaha megbotlott vagy ütközött volna, 

 — mhiden legkisebb akadálynak a nélkül, hogy ahoz ért volna, 

 már jó messzirűl és legnagyobb ügyességgel kikitérvén , vagy azt 

 elkerülvén; s ezen tapasztalásom tanított annak belátására, hogy 

 ezen állat nem csak szaglásával, hanem s főleg hogy felette finom 

 tapintásával és már lélegzési működésével észrevesz minden títá- 

 ban álló akadályt, midőn t. i. e közt és az állat közt összenyoma- 

 tík a levegő és nekie már ezen legösszenyomás által is az útban 

 levő akadály tudtára adatik , s ügy hogy mellette a látérzék fo- 

 gyatkozása finom tapinlata által némileg póloltatik. 



De pótoltafik az egyszersmind felette finom hallásával 

 is. Midőn a fogságban tartott példányokon tapasztalásokat teen- 

 dő, azokhoz estve vagy éj idején, melly időben leginkább fejtették 

 ki működéseiket , bár a legnagyobb vigyázattal és csendességgel 

 lábüjaimon közeledtem : ők mindig már messziről észre vettek, — 

 ők tehát finom hallásokkal meghallották lépéseimet és azonnal 

 megszűnvén a túrásban, elcsöndesedtek. Miért is szükségessé 

 tették azt, hogy már jó korán magamat a legnagyobb csendesség- 

 ben összehúzzam, s újra elkezdett működéseiket szomszédságuk- 

 ban bevárjam, ha óhajtott czélomat elérni kívántam. 



De mindezen eddig általam külsőképen tett sazon igazságot: 

 „hogy ez állat tökéletes vak, de hogy megtagadott 

 „látérzéke fogyatkozását pótolja a felette finom 

 „sigen potenczírozott szaglás és tapintás érzéke'"' 

 bebizonyító tapasztalatokon fölül , bátorkodom még kegyeteknek 

 előadni és bemutatni tisztelt barátom, tek. Dr. Glós Sámuel 

 cs. kir. hadi főorvosnak fölszólitásom követköztében ez állaton 

 tett boncz- és élettani, igen jeles észrevételeit és kísérleteit, mel- 

 lyeknél fogva ő általam egyszersmind néhány érdektellyes kérdést 

 ajánl méltánylásul kegyetek figyelmébe. Dr. Glós ur a fogas va- 

 kony látérzékéről következendőt mond : 



„Feje az állatnak (1. 4 tábla, ábra a.) mint egyéb teste barna- 

 „szürke szőrrel fedett; aszemnyilás rendes helyén nem csak nem 

 „hiányzik ez, sőt épen itt legsűrűbb. — Lenyesvén a szőrt az 

 „állatfejéről , (1. áb. b.) fül- , or-, száj-nyilást könnyen kivehetni ; 

 „de szemnyilásnak a köztakarókon (tegumenta communia, allge- 

 „meine Bedeckung) nincs nyoma. 



„A köztakarókat is eltávolítván, (1. áb. c.) a szemgödör nyi- 

 „lása a járomizmoktól tökéletesen befedve találtatik, mellyek elvé- 



