50 



a Duna két partján emelkedő hegylánczok és völgyek; a közel szom- 

 szédságban pedig minél inkább eltérők alkotásra és lényegre nézve 

 a mondottaktól , a szúnyog kifejlődésének annál kevésbé kedvezők. 



Minekutána az egész Duna mellékén és a kies almási völgy- 

 ben ez állatocska egyenlő számú élénk és veszélyes, Schonbauer 

 tudornak azon állítását , hogy a kolumbáczi vár-környék volna a 

 rovarnak egyetlen és eredeti lakása, helyben nem hagyhatom. — 

 Ama körülménynek, hogy a nép e tájon a szúnyogot a vár romjai- 

 ról nevezi , okát abban kell keresni , hogy azokat sz. György hős 

 tettinek színhelyévé teszi, a sziínyog eredetét nem ismeri, és azért 

 avval kapcsolatba hozza. 



Tudva van , hogy a míveletlen ember , minden tüneményt , 

 melyet felfogni s megmagyarázni nem képes , csodának tart annál 

 inkább, ha azt valamely szentnek tettével öszszekötheti. 



A regét , melyre hivatkozám , alább érinteni fogom. 



A rovar megjelenésideje. 



A rovar megjelenési ideje a tavasz , és pedig april 20-ikától 

 május 10-dik napjáig ; ez idő előtt vagy után ritkán történik. Föl- 

 tételezve van egyébként megjelenése az időjárat és mérséklet által. 

 Ha gyakori eső jár, vagy csak borult is az ég, és hűvösebb a le- 

 vegő : láthatni ugyan a rovarkát , de csak ritkán , és sem embernek 

 sem marhának nem alkalmatlan. Ellenben ha életének és erejének 

 alapja , a meleg, nem hiányzik , tiszta hő napok járnak , s a levegő 

 csendes : akkor rovarunk a kijelölt határokon belül csaknem azon- 

 egy időben szörnyű menynyiségben megjelen ; mintha dühös éhség 

 ösztönözné, minden marhát megrohan, az embert sem kiméli. Azon- 

 ban Schoenbauer tudor állítása , miszerint e rovar a levegőt any- 

 nyira megtölti, hogy a napot felhők módjára eltakarja, s az em- 

 berek s állatok minden lehelésnél számtalan rovart levén kénytele- 

 nek beszíni , gyakran megfuladnak , nagyított. Tizenöt év lefolyta 

 alatt, különösen pedig 1829, 1830, 1834, 1836, 1842 és 1843 

 esztendőkben, melyekben a lehető legnagyobb számmal jelent meg, 

 számtalan alkalom vala ugyan a tapasztalásra; de tudtomra olyatén 

 tünemények soha elé nem fordultak. A múlt századnak nagyítások- 

 ban és csodák elbeszéléseiben nagy kedve telvén, ezen szellemtől 

 sem Schoenbauer sem Griselini, ki a Bánságról a világnak oly sok 

 regényest és mesével határost tudott hirdetni, mentesek nem maradtak. 



