69 



erősen egymáshoz ragadnak. Szintúgy azon veszteség is, melyet a 

 kőszén a hevítés alatt szenved, különböző leend, a mint lassan vagy 

 sebesen lön hevítve. Kisebb lesz t. i. a lassú, nagyobb a sebes 

 meghevités alatt.' E szerint lehetlen is a kísérletet akképp vezetni 

 hogy az mindig egyforma eredményt adjon. Gyakran egy és ugyan- 

 azon kőszénnel tett két kísérlet jobban eltér egymástól, mint ha a 

 kísérlet 2 különböző kőszénnel volt volna téve. — A maradvány a 

 nyert kokszok menynyiségét jelenti azon esetben, ha a kőszén zsu- 

 gorodó (Sinterkohle) vagy tapadó (Backkohle) volt volna. — 

 Igen természetes, hogy a koksz menynyisége akkora soha sem le- 

 het, ha nagyban állítjuk elé, mint ha az, miként előadva van, kí- 

 sérletképpen állíttatik elé ; részint mivel a kőszén a kokszégetés- 

 nél egészen szárazan soha sem szokott jöni a kemenczébe, mint 

 miként azt a tudományos kísérletek tételénél kell venni; részint 

 mivel a kokszégetésnél nagyban a kőszén egyik része elég, mi a 

 befödött platiutégelyben nem történhetik ,• részint végre azért, mi- 

 vel a szén azon része, mely az égetés alatt össze nem forrt, mint 

 veszteség tekintendő. Ezen veszteség már igen különböző lehet, s 

 részint a kőszénnek nagyobb vagy kisebb tapadó tulajdonságától 

 függ ; részint pedig azon sebességtől, melylyel a kőszenek hevítése 

 történt. A veszteség t. í. itt is annál kisebb lesz, minél sebesebben 

 történt a kőszenek hevítése , s minél kevesebb apró töredék volt a 

 kőszénhez keverve ; ellenben annál nagyobb leend, minél inkább 

 bírtak az ellenkező körülmények túlsulylyal. 



C) A kőszén kéntartalmának meghatározása. 



A kén, vagy tulajdonképpen vaskovand (Schwefelkies), 

 mint tudva van igen közönséges , majdnem alig hiányzó, s igen 

 kellemetlen alkatrésze a kőszénnek, mivel azt több iparos czélra 

 vagy átalában nem, vagy csak igen korlátolt arányban teszi hasz- 

 nálhatóvá. E szerint a vegyész nem kevésbé fontos teendőihez 

 tartozik, hogy a kőszenek kéntartalmát, a menynyire csak lehet, 

 egész szigorúsággal meghatározza. 



Minthogy a vegytani kísérletekre, a menynyire lehetséges, tisz- 

 ta és egyes részeiben egyenlő kőszén-darabok válogatandók , me- 

 lyek minden vaskovandrétegek s egyéb idegen alkatrészektől sza- 

 badok legyenek; azért a vegybontás által csak azon kéntartalma 

 határozható meg a kőszénnek, mely mint vaskovand a kőszénnel 

 vegyülve, s benne auynyira elosztva van, hogy puszta szemmel ész- 



