1Ö6 



akkor a széneny egész menynyiségének kellene hátra maradnia. Ez 

 azonban a fának akármily módon vezetett vegybontása mellett is 

 lehetetlen. A fából , annak lassú kőszénrei átalakulása alatt , az 

 éleny és könenynek mindig csak egy része szabadul ki , mely azon- 

 ban egyszersmind a széneny részét is magával ragadja. Minél elébb- 

 re haladt valamely fa szétbomlása, annál kisebb lesz az éleny ará- 

 nya is a köneny és szénenyhez. Egy kőszénben sem ugyanaz az éleny 

 aránya a könenyhez, mint a vízben, vagy a fában, hanem mindig 

 kisebb. Minél közelebb áll tehát a kőszén öszszetételében a fához, 

 annál nagyobb benne az éleny menynyisége is a többi alkatrészek- 

 hez képest, valamint annál kisebb a széneny menynyisége. Ezen 

 viszonyok leginkább a faszerkezettel bíró barna kőszenekben tűn- 

 nek fel ; míg azon barna kőszeneknél , melyek előbbre haladt vál- 

 tozásuk következtében faszerkezetöket elvesztették , melyek tehát a 

 fekete kőszenekhez közelebb állanak, az egyes alkatrészek ezen 

 aránya mindinkább a szénenyhez hajlik. A valódi fekete kőszenek- 

 nél a túlsúly határozottan a széneny mellett áll , míg az éleny ha- 

 sonló arányban csökken. 



Ezeknél felhág néha a széneny aránya egészen 90 száztólira. 

 mig az éleny egészen 4 procentre sülyed le. Ezen fokozatnak leg- 

 felsőbb végpontját az anthracit alkotja, melyben a széneny 98 pro- 

 centre emelkedhetik , az éleny pedig '2 procentre sülyedhet. Remé- 

 lem , hogy vizsgálataim folytában alkalom fog adatni , mely szerint 

 mindezen egyes fokozatokat a fánál kezdve föl egészen az anthra- 

 citig a hazánkban eléforduló egyes kőszénnemeken bebizonyíthassam. 



Az esztergami és komáromi kőszenek szénenytartalma 67 és 

 71 procent között változik , a könenytartalom 4 — 5, az élenytar- 

 talom ellenben 23 és 27 között. Ennél fogva tehát a köneny meny- 

 nyisége a fánál, valamint minden kőszén fajoknál is, majdnem 

 ugyanaz , minthogy minden , eddig előttem eléfordult esetekben csak 

 egyetlen egyszer sülyedt le egy krassói kőszénnél 3,92 procentre. 

 egy pécsinél pedig 4,37, végre egy másik krassóinál 4,35 pro- 

 centre; mig emelkedni 5' 2 procentnél fölebb soha sem szokott. A 

 fánál a köneny egészen 6 procentre ér föl. 



Ezen tetemes éleny- és kisebb szénenytartalmuknál fogva az 

 esztergami és komáromi kőszenek fűtöereje is jóval csekélyebb mint 

 a baranyai vagy krassóiaké. Ide járul aztán még azok tetemes ha- 

 mutartalma is, mely ritkán sülyed alá 5 percentre ; ellenben a leg- 

 több esetekben 10 procentet felülmúl. 



