185 



Mell- vagy hátcsigolya számra nézve 12 van 5 ezek kö- 

 zöl az elsőnek tövisnyujtványa nincs, mely a következő 8 csigo- 

 lyánál kiálló s hátrahajlott ; a három alsó pedig hasonló a 7 ágyék- 

 csigolyához. 



A medencze igen tágas ; mellső , oldalsó s alsó falát legin- 

 kább a lágy részek alkotják, miután a medenczecsontok gyürűala- 

 kuak. A csontok csupán felső falát s hátsó nyilasát képezik. — A 

 medencze csontjai , különösen tekintve . véknyak , karcsuk ; a csíp- 

 csont sima és szögletes ; megkülönböztetünk rajta felső, alsó s bel- 

 ső fölszint sugyananynyi szélt; belső lapja a keresztcsonttal jő é- 

 rintkezésbe , mi által a nagy medenczének felső falát képezi ; mell- 

 ső vége kissé kifelé kanyarodik s porczfedett ; pedig a keresztcsont 

 második csigolyájával s lefelé haladva öszszekoczczan az ü 1 c s n t- 

 tal. Ez három ággal bír, nevezetesen az 1-ső, mely a csípcsont- 

 tal érintkezik, haránt irányban előre tart, ez legvastagabb; kül- 

 fölületén magában foglalja az ízvápát, miért izesülési ágnak ne- 

 vezhető; a 2-dik vagy a fölhágó ág egyesül a keresztcsont ötö- 

 dik csigolyájával; a 3-dik vagy le hágó ág tökéletesen lapos, 

 különösen fölvége, hol a petelik — foramen ovale — is helyez- 

 tetik ; — ezen ágnak hátsó széle érdes, felülről ü 1 g u m ó k ba vég- 

 ződik ; alulról keskeny ül s átmegy az igen vékony s haránt fekvő 

 fancsontba — os pubis — , mi által tökéletes medencze- 

 gyűrűt — annulus pelveus — alkot. — Az ül-, csíp- és kereszt- 

 csont egyesüléssel a medencze felső s oldalsó részén egy nagy pe- 

 teképü lik eszközlődik , mely megfelel a nagy ülbevágány- 

 nak. — 



A mell üreg kiegészítéséhez, a hátgerinczen kül járulnak a 

 szegycsont és a bordák. 



A szegycsont meglehetősen hoszszú , körülbelül 1", hét 

 darabból áll , melyek egymáshoz porczizület által kötvék. — Miért 

 is a szegycsont ki- és befelé mozogható. Egyes részei közt legvas- 

 tagabb, tömöttebb, szóval, kifejlettebb a széles markolat — ma- 

 nubrium — , mely három fölülettel bír; a felső kivájott s némileg 

 árkot képez , melybe a nagy véredények , idegek s légző szervek 

 — org. respirationis — helyezvék ; a két oldalsó kül-fölszín alul- 

 ról kiálló emelkedésbe mennek át ; oldalsó szélével egyesül az első 

 vastag , széles bordával ; mellső vége a kulcscsont hengeralakú szá- 

 lagát fogadja el; hátsó gömbölyű vége pedig a szegycsont közép- 

 részének első darabjával áll öszszeköttetésben ; a testnek darabjai a 



