197 



ti likaikon az onüiegbe hatva , itt mint a szaglás szervében ágaz- 

 nak szét. Mi világossá teszi azt, hogy a szem legkisebb 

 öszszeküttetésben sincs a szaglás szervével, mi- 

 ként ezt maga a kérdéstevő is később együtt tett górcsői vizsgá- 

 lataink következtében kétségen kívülinek találá. (II. T. 5. ábra cs 

 7. ábra) 



e) I z 1 é s s z e r V. 



Izlési érzéke ez állatnak úgy látszik, menynyiben az 

 anyagi fentartását vezérli , a gyümölcsféle étkek megkülönbözteté- 

 sét elémozditja , szintén finom ; öszpontosul a nyelvben, mely 

 meglehetős hoszszú s hasonlóképp széles is , puha , húsállományíl , 

 felületen közönséges , egyszerű nagyítással több rendbeli idegsze- 

 mölcsök vehetők észre. Megjegyzésre méltó , hogy felső felülete e- 

 gész terjedelmében kurta , finom, szemmel alig kivehető szemölcsök- 

 kel fedett , melyek hihetőleg a tapintás érzékét segítik elé. 



a. 



Az emésztő szervek, (iii. Tábia) 



Átalában más örlőkéihöz hasonlók ; de mivel boncztanilag meg- 

 vizsgálni alkalmunk volt, leírását , valamint a hudrendszerét s nem- 

 zőrészekéit el nem mulaszthatjuk. Mi az emésztő szerveket illeti , 

 ezek az igen bő s laza izorafalakkal bíró hasüregben helyezvék; és 

 pedig : mellűiről a rekeszizom alatt első helyet foglal a feltünőleg 

 nagy máj; alatta közép tájon a dudaalakú gyomor, melynek zacs- 

 kós része balfelé néz, e mögött felülről haránt- vonalban fekszik a 

 hasmirígy , e mellett pedig a vederalaku lép. Túl a gyomron követ- 

 keznek a belek , melyek csakhamar vastag vagy hurkabélbe men- 

 nek át. 



A gyomor (III. Táb. 1. ábra «) három osztályból álló, 

 két csúcsból t. i. s egy középső zacskóból. A csúcsok, me- 

 lyeknek középhártyája tömöttebb , belhártyája pedig számos pa- 

 czalos ránczokat képező , különböznek a közép zacskótól az által , 

 hogy ez utósónak sokkal finomabb s gyöngébb hártyái vannak. A 

 két csúcsot és a közép zacskót egymástól némileg a gyomorüregbe 

 szabadon lehágó lemezek választják el ; a csúcsok külfölületének 

 színe sápadt fehér és a közép zacskóé barna, szürke vereses ; a csúcsok 

 belfelületén, hol a belhártya irhakeménységü , több fölemelkedett 



