ÖTÖDIK NAGY GVÍIlÉS. 1834. fS 



Érinthetnem, Tolt vágyómat , hogy a' társaság' határozatait csak a' jegyzű- 

 Jííinyv' értelmében 's épen nem ennknrat szerint teljesíteni igyekeztem, ennél fogva 

 a' társaság' történeteit is igazi véghez menetclükhez képest oléadni töreketlém, ne- 

 hogy az elszinlés , ísendben mint hajban, itironságot a' lélekre ön maga előtt ne 

 süssön. 



Azonban nem mondok semmit, legalábh hosszasan nem. Ila van nyoma tet- 

 teinknek, szól az akármikor; ha nincs, akarat' emlegetése romlékony védelem, 

 "s intézetünknek különben is, nem csak szokott társalkodási szólásmód, irányzata. 



Ilancm érzésimet Méltóságod és a' teki'ntctes társaság iránt kifejeznem szabad 

 és kell. Köszönöm Méltós.ígodnak nem önkényü , hanem szabadon hagyó 's nemes ké- 

 nyességü velem bánását. Ollyan , tűzzel keresztül menni készt a' leg-bokrosabb mun- 

 kán is, meg nem tételén pedig önfájdalommal büntet. 



Hálával visszonozom a' tekintetes társaság' tagjainak bennem vetett bizodal- 

 mát. Belsőmnek az, egyik becses gazdagsága leszen. 



Mint nem titoknok is ezután, buzgó tagja kívánok maradni a' társaságnak. 

 Ötven és száz évnek jöttét tekintve, képét festem, miket tett lesz majd annyi' le" 

 jártával, 's diadalunk' épületének alapköveihez mindig készséggel fogom rakos- 

 gatni a' reám esendői. F.s súlyt és vitát, mik nélkül a' világ sehol sincs, számba 

 sem fog vétetni velem azon szent hév , melly minden hazafit fejtettehb idő elejébe 

 dolgozásra közösen int. Álljon a' koszorú akárki' fején, csak mienk, csak nemze- 

 tünké legyen a' mi'veltségi győzelem. Készemről én, mindig uláltaui olly indula- 

 tot, melly önszeretet' megsértetésén , inkább az egészet is, az elébb obajtottat, kevély 

 gázolással tapodja; mert illy dölyfösek, -mtgint hátrább vetik azon megeredést, miért 

 vi'ni elébb sok erőnek kellé. 



Illy érzésekkel hajtom meg magamat Méltóságod előtt, így nyújtok tag' tár- 

 saimnak barátságos kezet. Hiszem , hogy a' miben emberi törékenység hibát ejte- 

 tett volna eddig velem, azt emberiséget ismerő széniek nézik. 



Magamat Méltóságod' kegyéhe, a' tekintetes magyar tudós társágnak szíves 

 indulatjába ajánlottan, vagyok tisztelettel. 



Méltóságos Gróf Elölülő Urn^k 

 Budán November lOdikén 1834, 



alázatos szolgája 

 DÖURENTEI GÁDOR m. k. 



Titoknok' választása, így nyilatkozott erre az ülés, elegyes gyű- 

 lést illet, 's az fogadhatná el tehát c lemondást is. Mivel pedig most 9 



