78 



ERTEKEZKSEK. 



nak , Mária' halála után , magyar törvény éa szokás szerint , a' magyar 

 koronához minden köze és igaza megszűnt, noha későbben még is kirá- 

 Ijniknak ismerték 's hozzája hívek maradának ? Tudjuk mennyi fárad- 

 ságába került Kanizsai János esztergomi érseknek igen derék és feddetlen 

 lelkű férjfiakat Hedvig és ntás koronakérőktó'l lebeszélnie , és Zsigmond' 

 igazáról meggyőznie. Hozzájárul még azon régi szokás, mellynél fogva 

 az emberek adomány- és egyéb okleveleiket minden uj király által meg- 

 ujítatni és megerősítetni szerették. De Zsigmond' országlása alatt eddig- 

 ien egy zenebona a' másikat érte : a' temesvári törvény' szavai tehát va- 

 lamennyi illyen megújított oklevelekre lehettek alkalmaztathatok. Ki 

 Volt tehát az egész országban, kit a' temesvári törvény, vagy tette 

 vagy szava , vagy gondolatja , vagy jó akaratja miatt , nem Aeszedel- 

 meztetett, kit ama rettentő „féltem tőle" utol nem érhetett volna? Érzé, 

 's alkalmasínt tapasztala is ezt Trőtel Miklds , midőn oklevelébe ezen 

 szavakat belé iktatá : „Verum quia .... Nicolaus Treutel ... ac . . . Joan- 

 nes et Ladislaus fratres eiusdem carnales nullo unquam tem- 

 pó r e coiitra nos modo praemisso in manu potenti , vei aliter pro- 

 cesserunt, nec nobis aliquatenus rebellarunt, neque inter nos et inter 

 nostrae maiestati rebellantes fuerunt pacificatores , ut per hoc nobis 

 nocere vei obesse voluissen t." 



Akármit mondjunk, Tcmesváratt csak pártos g}Tilés tartatott, 

 Zsigmond pedig boszuállást kívánt, határtalan, boszuállást, 's az által nem 

 csak párt fejévé, hanem egyszersmind önkényes üldözővé lón, minek 

 győző tanúbizonyságát már a körösudvarhelyi (Kürösudvarhely ma Körös 

 városa Horvátországban) országgyűlésen adá, midőn, 1398. Február. 

 26-dikán, Laczkovícs Istvánnak, teljes ülésben, minden por nélkül, 

 fejét vétette , holt testét pedig az utczán zajgó emberei közé az ablakon 

 lehajítatta. 



Tagadliatlan dolog: ezen temesvári országgyűlés* határozásai vit- 

 ték Zsigmondot a' legnagyobb veszedelembe, 's utoljára a siklósi töm- 

 löczbe. De mint történt légyen , hogy legtapasztaltabb hívei , Kanizsaiak, 

 Rozgonyiak, Perényiek , Dcbrőíek, Bebekék, szóval az egész ország 

 tőle elállottak; hogy nápolyi László' zászlója minden templomokban, 's 

 ünnepi körüljárásokon lobogtatott; hogy ezen nagy zenebona minden vér- 



i 



