94 KRTEKEZtisEK. 



dék fel egy szebb nemzeti genius a' szörnyek' ködéből, *s kezdé az el- 

 hagyott, mélyen süllyedt nemzeti nyelveket életre hozni, javítni a' 

 romlott izletet, segédkezet nyújtani a' föld' gyomrában epedett művé- 

 szetnek. De honunk* egén még sötét éj borongott. Mondják , hogy Má- 

 tyás, a' nagy Corvin alatt, honunk volt a' művészet' legragyogóbb tem- 

 plMia! de mit birunk belőle? hogy udvarában magyar dalok zengedez- 

 tek! hol leljük fel visszhangukat? E' nagy idő milly rövid volt! 's Mo- 

 hács temeté azt el minden kincsével. 'S benyomultak honunkba a' vallá- 

 si szakadások, belzendülések, háborúk, török dühvel i)árosodva, hogy 

 iszonyúbb legyen a' szörny. Ez időkből vagyon még is Zrínyink és Gyön- 

 gyösink , az akkor' nyelvének , izletének képtöredékei , kevesebb ízlet- 

 tel mint tűzzel. — Lecsendesedtek a' zivatarok, tisztult a' hon; de pi- 

 henni kellé *s szerkezkedni , 's nyelvünk még sem akara emelkedni , 

 íme itt a' kezdet! európai nyelvünkre nézve létünk' VlII-dik százada' 

 végén, *s a* IX-diknek elején. 



Agg nemzet l's te most akarsz gyermekeskedni? Elvénűlt ember- 

 nek gyermekkora ez, melly nyájas lehet ugyan és szelíd, dc*nem erővel teljes 

 és vidám. Oh! a* poésis, ez a' vidám, gondtalan, gyermeki phantasiának 

 gyönyörű magzata, nem az elaggott, magát elbúsult, testében, lelkében, 

 érzékeiben, szellemében eltompult, fásult népnek sajáta! Valóban túl va- 

 gyunk mi a' valódi poétái koron. Eldődeink átaludtak, vagy inkább 

 átcsatázták azt. Fegyver, győzödelmes fegyver, méltó tárgya a' poé- 

 sisnek, csörgött kezükben, de lant nem pendült dicsőítni, korának szí- 

 nében dicsőítni a' győzelem' hőseit. Vagy hát hova hangzott le a' haj- 

 dan szittya, hunn, vagy magyar lantnak szózata? Hozzánk ugyan csak 

 egy sem juta le előkorunk' magas idejéből. 



Megifjulhat ugyan nagy változás, szerencsés fordulás által az agg 

 nemzet, 's azok a' hellének, kiket csudálunk, sem akkor szállottak alá 

 az égből, nőttek fel a' földből, mikor a' mennyei lant megzendült kö- 

 zöttük; de részint kivándorlott gyarmatokból, részint félig vad, félig si- 

 mult honosiakból szövetkezvén össze , uj életpályát kezdenek , egészen 

 újra születve, úgy hogy magasb szármoztukat csak hamar feledve, hono- 

 sítva mindent mit idegen gyarmatok külföldről hoztanak magokkal, Hel- 

 last tartanák mind saját, mind isteneik' eredtük földjének. Szóval, ők 



