HKM.KN-MtGTAn MTERATURA. 95 



valának a' kezdők, minden mesterséges philosopliia, melly elöli a' plian- 

 tasiúnak fejlő bimbíiját/s eleve megiBkpított tlieuriák nélkül, mellyek le- 

 szegik szabiidon repkedő szárnyát ; végre minden példák nélkül , mely- 

 lyek elfojtják, Icbetetlenné teszik a' tiszta eredetiséget. 



A' lu-llcn poésis egj kom a reges nagy idővel , a' csuda tünemé- 

 nyekkel, jelenésekkel, tettekkel, mindent önkorának 's körének kebe- 

 lében lele. A' miénk olly távol , hogy magát oda álmodni sem tudja ; pe- 

 dig a' csupa álmodás, a' csupa költemény, minden való, legalább valónak 

 hitt dolog nélkül, erőtlen és halt; vagy sovány és feszes; vagy hihctlen 

 's nevetséges. Ott minden poétái volt; ,:g, föld, nap, hold, hegyek, 

 völgyek, folyamok , források , erdők, berkek, ligetek; isten, religio, 

 ember. Itt minden tiszta 's csupa való: pusztán, élet nélkül állanak szeme- 

 ink előtt a' természet' nagy testei es tüneményei : Oliimpost és Helikont; 

 Anapost és Hipokrénet; Oriiidescket és Naiasokat; Ncreidcseket és 

 egyéb nümphákat mi nem ismerünk, mellyckkel tömve voltak Hellas' 

 vizei és virányai — 's mi, nekünk a' szavas Ekhó ? A' pbysika, philo- 

 sopliia és theologia előttünk mindent fclvilágíta, mi a' helléneknél szent 

 titkokba burkoha c&ak a' phantasia' képeiben mutatkozott. Az a' val- 

 lás , kimerithetlen forrása a' költeménynek, maga a' phantasia első leg- 

 szebb, legszabadabb szülöttje, maga csupa poésis, melly követőinek 

 annál kedvesb, mennél képesb, mennél bujább, ^mennél csudásabb; a 

 mai, a' keresztyén, az ész' és lélek* tiszta szellemi szülöttje szentebb, 

 tárgyai magasbak , czélja felségesb, semhogy a' phantasia' játékává en- 

 gedje magát lealjasítatni. Valamint nem phantasia szülte azt, úgy so- 

 ha phantasia* játékává nem lehet; az az isten, kit ez a' religio tanít, 

 elérhetetlen; magasb, semhogy a' phantasia akár hozzá emelkedhessek, 

 akár levonhassa azt magához; a' hellén istenek játszótársaik voltak 

 a' gyermekembereknek , a' miénk csak a' legkomolyabb, legalázatosb, 

 legmélyebb imádás* tárgya. 



'S mik vagyunk mi magunk 1 csupa észemberek gyermekségünk 

 óta; az illendőség', szokás', mesterség' formáiba öntött machinák; ér- 

 zelem-elfojtással mikor érzelgünk; érzelem-szinléssel, mikor hűlt, kebe- 

 lünk. — Minden gyermek, ha nem épen érzéketlen 's tompa, előszer is 

 Jia nem polytheista, bizonyosan poljpneumatista. Nem szólít-e ó min- 



