98 



KRTEKEZKSEX. 



dabban alkotta őt, a' harmadik személyhez nem adott neki megszólító sza- 

 rát; ám mert a' kelet' hő gyermekei t e-vel, az őszinte egyszerűség' hang- 

 ján, szóliták egymást, (helleneink sem tudtak többet) isteneiktől egészen 

 le szolgáikig. Nyugat', mellynek ege alá szegődének apáink, hűltebb gyer- 

 mekei ezt a' szíves hangút meghagyák istenüknek és szolgáiknak, de magok- 

 nak, az úgy nevezett fenntebb társalkodási nyelvben, nagyobb tiszteletet je- 

 lentő szócskákat teremtenek. Elsőbb a' magyar kegyelmeddel hódolt a' 

 szokásnak, de ez majd lealjasodott a' köznép' körébe, 's bármilly szép erede- 

 ti értelme , a' különzőknek már nem tetszhetett ; majd meg igen is felma- 

 gasztaltatott a'kegy elmés Ür-ban (de itt K egy elme de t mondani ismét 

 Fe'tek volna). így a' középrend megfosztatott e' segédszavától, 's már csak 

 lí r , egykor egyedül a' király' sajátja , hajdan , igen liajdan , keleten csak az 

 istenségé, — és asszony volt [divatban. Ez is már aljasodott , 's különben 

 is knltésznek alkalmatlan szólífgatás volna. Döbrenteink azt hitte, hogy a' 

 kegyelmednek, a' számiíinöttnek gyökere, a'kegy, melly literatúránk' 

 eredtével életre hozatott, második személyes ragasztékkal rövidsége- 's ta- 

 lán , még inkább nyájasságával pótolhatja a' hiányt , 's műveiben a' költő, 

 legsül a' dramatikus, ki többnyire közönséges életből vészen anyagot, nagy 

 hasznát veendi ; mert hiszen, habár játékainkban is, ki merje a' Tekin- 

 , tetes Urat és Nagyságos Asszonyt a' bizalmas í e-vel szólítani? A' szó el- 

 len nincs mit szólanom, sőt a' társas életben igazlanom kell. De a' költő' 

 nyelve nem közönséges nyelv, 's az ő világa nem a' tegnapi vagy mai mó- 

 di' világa; classikainak kell lennie nyelvének és világának, vagy ő neoi 

 költő. Aztán, Kegyed! szegény nyelvem! te csak nem tudsz szolgálni a? 

 uj világnak, egyszerű természeted minden fortélyunk mellett is elárulja 

 magát. Csak ott a' megvetett t e, röjtve bár , de csak ott van, mint ebben 

 is: uraságod, nagyságod, méltóságod, excellentiííd. Leszen tehát Kegye. 

 Ez már tisztességesb, mert harmadik személy (oh természet! pedig nemde a' 

 harmadik, a' te rended szerint távolabb esik az elsőtől mint a' második?).. 



Mondók , hogy a' hellén poésis egykorú magával a' nemzettel ; te- 

 hát valamint minden philosophiát, mesterséget, úgy minden történetet 

 megelőzött ; a' poéta volt a' vadnép' papja , mestere és a' fejlődés' korá- 

 nak rajzolója. Herodotosig semmi történetiró sem szorította a' költészt , 

 sőt ő, egyedül ő volt, kihez a' későbbi nyomozók folyamodhatának , ha 

 a' lefolyt kor' dolgait ismerni és ismertetni akarák. Milly szabad vala 

 hát a' hellén költész alkothatni magának világot, 's az alkott világba te- 

 remteni lőnyöket, isteneket és istenekkel vetekedő embereket! És ná- 

 lunk ? nincs-e itt a' dolog egészen megfordítva? A' történetíró meg- 



