IIELLEN-MAGVAR LITERATUBA. t03 



Szerencsétlenebb teremtést a' csupa költésznél — pedig csak az 

 illyen valódi költész — még csak gondolni is alig lehet, (legszerencséseb- 

 bek még a' czifra magasztalok). Életre pedig nálunk a' költészi miívek 

 annál nehezebben kapnak, minél remekebbek. Ezeknek szerencsétlen- 

 ségük: egyedül Íróasztaloknál becsültetni, egyik költésztó'l a' másikhoz 

 vándorlani, csudáltatni titkon *s irigyeltetni , njálván fitymáltatni ; ide- 

 gen műveknek szolgálni , ékeivel a' hitvány mázolatokat disüsesíteni. — 

 Ma csak szerelmet, szerelmet a' holdvilágnál, tömve mély sóhajtásokkal, 

 gj'engéd csókokkal, nem csak arcz-, szem-, fürt- dicséretekkel, de kendd-, 

 czipó-, nyom-magasztalásokkal is; szerelmet, édeset, boldogítót a' még 

 szabadok között ; gúnyt , kaczagva keserűt a' házasok között ! Szerel- 

 met és bort tudunk ma csak köztetszéssel megénekelni. E' kettőt min- 

 denki érti 's tapsol neki. Egy szerelmes román, kivált ha még benne 

 inagát valamelly szerencsétlen csupa szerelemből megöli, halálig, a' könyv 

 teljes haláláig olvastatik, 's annál többektói olvastatik, minél nj^omo- 

 riíbb a' költemény* bélszíne. Ez a' költésziség' kései fattj'a, az elgyen- 

 gültség, puhultság' dajkája; az ifjúság' erónyének örvénye, ezreket fog- 

 lal el, mikor egy remek költemény alig teszen szert egykét érteni, ér- 

 zeni és becsülni tudó , neki bóduló barátra. — A' legszerencsésb Himfy, 

 ha jól emlékezem, 25 esztendő alatt háromszor ment csak sajtó alá, s 

 egy szakácskönyv — ez a' szív alatt lakozó hasnak eleme — három esz- 

 tendő alatt vagy ötszer líjult meg! — Nem nyilvány jele-e* ez a' classi- 

 kai izlet' 's fenntebb míveltség' hiányának ? 's hogy inkább állat- mint 

 szellem - érzékiek vagyunk ? 



De sok is a' versgyártó , sok a* bíró : „Tudod — mondatja Kis- 

 faludy Károly Perjéssel (Aurórában 1825.) „Tudod, mi árva nyelvünk- 

 ben sok a vezér, kevés a' közvitéz. Ő is Ítélget a' nélkül hogy jobbat 

 mutatna , 's a' készet ócsárolja." — Hála ! ezer hála , a' könyvsajtó' fel- 

 találtatásáért Istennek , embernek ; de a' visszaélések rettenetesek. Ezóta 

 iró, szerző mind az a' ki irni , betűket mázolni tud; szerző, minden 

 előkészület, minden műhgond (stúdium) nélkül. A' gondolat, alig gon- 

 dolva 's már papiroson , 's egyenest sajtó alá vele ! — 'S a' birák ? Köl- 

 tész itél költészt ! megelőzve a' közönség' ítéletét, 's csak ezt illeti az 

 Ítélet, ezt a' koszorú nyújtás, vagy elvonás. Vagy nem ígaz-e Horatius 



