106 ÉRTEKEZÉSEK. 



művészetekben ízietet lelni. Hát ha még azt említjük, hogy hazánkban 

 ellenségeik is mutatkoznak ezen művészeteknek ! ? Religitínk' fönnséges, 

 tiszta szelleme , — mondják — tiltja az efféle érzéki 's érzékíto műve- 

 ket ! 'S ha mi jeleket , képeket adtak hozzá az emberek , mert emberek 

 ők , bár imádásuk' tárgya tiszta szellemi, majd a' XVIdik század' uj em- 

 berei felégetek , őrükre száműzék azokat az egyházi muzsikával együtt. 

 Pedig mi adhat , mi adott valaha bizonyosb , tartósb élelmet a' művészet- 

 nek mint a' religio? — Ha hol ezekből nyujtatik valami, minden szor- 

 galmuk mellett a' művészeknek , minden hazafiúi buzgalmuk mellett a' 

 résztvevőknek , egy kimondhatlan hidegség , erőltetés tiinik ki mind a' 

 két részről. Egy örányi felhevültünket, tapsainkat esztendei szunnyado- 

 zás, elhalás a altja fel, — Szép, dicső a' hazafiúság, melhet azonban in- 

 kább tettekben, csendes munkálódásban kívánnánk látni, mint fennhangzó 

 czífra beszédekben, lármás tapsokban hallani; de mig a' szép műve- 

 ket, a' charisekéit, csupán csak hazafiuságből, ebből is talán több- 

 nyire csak szinlettből, tiszteljük, valóban nem tiszteljük, 's addig irán- 

 tok hiú minden tiszteletmutatás, foganatlan minden áldozat, míg igaz 

 vonzódásunk, ízletünk nem lészen; míg azokat önmagokért önmagok- 

 ban nem öleljük, 's hévvel, nem 'parányival , de tartóssal nem öleljük. 

 Ők csak ott divatkoznak teljes bájjal, csak ott honoznak teljes elég- 

 lettel , hol magokért szerettetnek. A' nyájas istenségek csak nyájas em- 

 berek , félistenek között szeretnek mulatozni. 



Mi a' muzsikát illeti , mellyel szorosan összekapcsolva értem az 

 éneket , a' legnemesb hangot , a' legtisztábbat , az emberit , melly tolmá- 

 csa, élete minden egyéb hangnak, — mi ezt illeti, fájdalom! ez ná- 

 lunk, a' mennyire honi, majd nem egészen a' czigányság' kezében va- 

 gyon, hol, ha itt ott egy, természeti tehetsége miatt egész a' csudálásig 

 ragadja is magára figyelmünket, műve a' fenntebb művészet' körében 

 helyt nem talá'. Különben az úgy nevezett magyar verbung csak csekély 

 része a' nemzeti muzsikának , tánczra, nem énekre is alkalmaztatható, 

 úgy bizonyosan nem, miként a' fenntebb költésziség és míveltség kivánja. 

 Ezek tehát inkább a' természetnek, mint a' művészetnek remekei, ha 

 remekek. Egyébkent hangmxívészeink 's hangművészetcink idegenek ; 

 templomainkban, mint látók, theatrumainkban ! tánczpalotáinkban ide- 



