I 



IIFLLEN-MACVAB LITERATURA. 111 



alkatú, tárgyas), ez szellemi, érzelmi (sentimentalis) és személyes. — 

 A' gyermek, a' természet' egyszerű, nem mesterkélt fija, közelebb van 

 a' testi A'iláglioz, iDcllyben él, testi érzékeivel tapasztal; ellenben a' mí- 

 velt, finomított eníber , kiv;ilt a' mai kornak embere, mind inkább el- 

 vonul a' testi világtól , 's inkább az ideák' , belérzclmek' világába emel- 

 kedik , vagj' süllyedcz. Innen a' bélien költész maga látott, maga tapasztalt 

 mindent, 's költeményeit a' külvilágnak eleven színei folyák át; midőn 

 a' keresztyén csak a' könyvsajtó alól, olvasásból tud majd mindent, va- 

 lamint a" költészet' mesterségét, úgy annak anyagát is. És mivel a' ke- 

 i-esztyén köllészt religiója és pliilosopbiája, vizsgálódni (belsőleg) , elmél- 

 kedni és érzelgni tanította, költeményében is az elvont, belvilág' szí- 

 nei uralkodnak. 'S ha ide gondoljuk, hogy a' hellén költész előtt a' ter- 

 mészet egészen istenítve, az istenek ellenben testesítve állának, nem 

 csttdálkozhatunk , hogy költeményében a' szellemítés' és személyítés'j 

 úgy a' testesítés' olly gyakor és eleven példái ragyognak ; a' mai előtt 

 ellenben távolban áll egyik világ a' másiktól; csak a' fenntebbik, a' tisz- 

 tán szellemi él önmagában, mellyet az egj'etlen főszellem saját, láthat- 

 lan világából igazgat; a' testi ellenben mozdulatlan, halt, mellyet a 

 főlőny teremte ugyan és fenntart, de vele semmiképen sem egjesül; itt 

 azért csak leképzésnek , másolásnak van helye ; 's hol a' hellén kényké- 

 jére istenített, mi szellemítni 's személyitni is alig merünk; mi csak kép- 

 zünk , hol azok teremtettek ; mi érzelgünk, hol azok munkáltak. 



2. Abból, hogy a' hellén költészet inkább tárgyas , a' mai inkább 

 személyes , következik az , a' mit tapasztalunk , hogy a* hellén költész 

 magát egészen feledve csak tárgyában él. Egy szép, tökéletes teremtés 

 csudája áll előttünk; de a' teremtő elvonulva rejtezik; és, valamint 

 ő feledte magát mimkája' teremtésében, úgy kíván tőlünk is feledtetni, 

 munkája' vidám ízlctébpn. Az uj világ' költészei magok akarnak minden- 

 ben és mindenütt ragyogni; ők nem csak műveiket, de műveik' eredetüket^ 

 történetüket is tudtunkra adják, 's miként dolgoztak, miként izzadtak, 

 milly és mennyi nehézségeken mentek át; hosszan irják le saját jeles- 

 ségeiket, mikor idegenéit láts;Aa1v leirni ; minduntalan saját érzelmei- 

 ket keverik a' dologba, megelőzve az olvasóéit, 's mintegy reá tolva az 

 olvasóra sajátjait. Milly néma Homéros maga iránt! még hazáját is alig 



