a" BENKI pusztán talált ItKGISKCF.KUŐL. 2h7 



hetem ezekből is, liogy az ezüsttel ékesített öltözetű lovag, magyar volt, 

 mert aiaiiynyal , és ezüsttel ékesített viselet a' tizedik században Európa' 

 napuA'ugoti nemzeteitől tudtunkra nem gjakoroltatott , lianem csak a' ma- 

 gyarok* bejövetele után , midőn a' na])kelcti császárság állal a' követsé- 

 geknek ajándékul osztogattál ni kezdett köntösöket felkaj)ták, divatko- 

 zott: már pedig a' mi hősünket nem későbbre, hanem valósággal a' X szá- 

 zadba tagadhatatlan , sőt bizonyos okokra támaszkodván (mint későb- 

 ben előadom) helyheztcthctjük. 



Ezen ékességek ezüstből ugyan , de nem tisztából , vagy is finom- 

 ból, hanom úgy nevezett kilencz, vagy tiz próbásból, na]>kelcti szokás 

 szerint készítettek, mellynek egyik alkotó része, réz lévén , követke- 

 zett : hogy rozsdájával , az úgy nevea;ett griaisjmnnal idővel már egészen 

 beborítatva lévén, ezek ezüstnek nehezen, és csak erősebb dörgölés 

 után ismertettek. 



A' megaranyozott, és belső értekökre nézve, legtöbbet érő em- 

 lékek, ii' höntösi éhességelí. Ezeknek belsejére, nem úgy, mint a lapos 

 boglárokra szegek, hanem négy fülek ragasztattak, niellyekkel alkalma- 

 sint valamelly szíjra , vagj' széleseb pólyára valának rakva és függesztve. 

 Véleményem szerint, vagy niellszíjnak , mellyről kard, vagy tarsoly lóg- 

 gott, vagy nj'akbavetőnek, melljen a' kaczagány függött, ékesítésére, 

 vagy épen szíjból készült szorító övnek , gazdag és szembetűnő ragyog- 

 tatására szolgáltak. Ezeknek sima fényessége néha napján tűkor gyanánt 

 villogott, most csak a' mélységben maradott aranjozásnak épsége tün- 

 döklik. Első tekintetben ezen ékességeket formájukra nézve csak török- 

 nek , utóbb pedig inegeniiékezvén némelly fölfedezésekről , 's nálam 

 is fenntartott régi ezüst darabokról, a' XIV. vagy XV. századbeli ma- 

 gyar ékességeknek véltem : most azonban (mivel a' jelen emlékeket 

 hősünknek személyével együtt a' X. századba tagadliatlanúi helyeztet- 

 hetem) már tökéletesen meggyőződöm, hogy illyen boglároknak, és 

 egyéb más ezüst régi ékességeknek, ekképen gyárt formái, valósággal 

 hajdani scytha, vagy inkább napkeleti magyaroknak tulajdoni legye- 

 nek : annyival inkább , mivel valamint a' lónak zabiája , kengjelvasa, és 

 a' nyilak' formája egészen különbözik a' napnyugotiaktól , úgy az öltö- 

 zeteknek boglárokkal való ékcsítése is koránt sem a' napnyugotiaknak, 



